Справа № 399/791/23
Суддя: Шульженко В. В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 399/791/23
провадження № 2-а/399/3/2024
Рішення

Іменем України

30 вересня 2024 року смт Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Шульженко В.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив скасувати постанову серії ЕАТ №7981028 від 20.10.2023 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовано позовні вимоги тим, що позивач 20.10.2023 близько 21:13 год. рухався на автомобілі Suzuki Grand Vitara днз НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , та біля будинку 1а вказаної вулиці зупинений працівниками поліції, які не представившись та не повідомивши про причину зупинки, повідомили, що ним нібито було порушено п. 31.6.б ПДР України, оскільки рухався в темну пору доби та при цьому на його авто не горіли задні габаритні. Не погодившись з позицією працівників поліції, він вийшов з автомобіля, підійшов до задньої частини автомобіля продемонстрував їм працюючі задні габаритні вогні, але поліцейські повідомили йому, що він нібито відразу їх включив після того, як вони його зупинили. При цьому, поліцейські не заперечували того факту, що він керував автомобілем з увімкненими фарами ближнього світла. Його пояснення стосовного того факту, що конструкцією автомобіля передбачено увімкнення фар ближнього світла тільки попередньо увімкнувши габарити, оскільки увімкнення ближнього світла окремо від габаритів конструкцією автомобіля, не передбачено, проігноровані. Та, працівники поліції почали складати оскаржувану постанову.

Посилаючись на наведені у позові пункти ПДР України та положення ДСТУ 3649:2010 позивач вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП і тому як наслідок оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Вважав, що оскаржувана постанова відповідачем винесена на місці, тобто з порушенням порядку розгляду справ, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, щодо користуватися правничої допомогою, відповідно постанова є протиправною.

Як на підставу скасування постанови позивач вказував на те, що відповідачем проігноровано той факт, що він не вчиняв правопорушень, а необхідною умовою правопорушення, є вина.

Ухвалою суду від 01.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

20.11.2023 від представника третьої особи надійшли пояснення у справі, в яких останній просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

20.11.2023 від первісного відповідача надійшов відзив на позов.

Ухвалою суду від 01.12.2023 замінено первісного відповідача на належного.

18.12.2023 від належного відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній повністю заперечив позовні вимоги, наголосив на тому, що водій повинен дотримуватись ПДР України, на правомірності його зупинки працівниками поліції та на правомірності притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

25.01.2024 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у раніше поданих заявах по суті справи просили розгляд справи проводити у їх відсутність.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 268 КАС України учасник справи вважаться повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи визначеної ст. 286 КАС України з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7981028 від 20.10.2023 року судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності зач.1 ст.121 КУпАП, оскільки останній 20.10.2023 о 21:13:43 в м. Кременчук, Небесної сотні (Пролетарська, 4/1) керував тз у темну пору доби у якого не горіли задні габаритні ліхтарі. Відео 476493, відео реєстратор 1797, чим порушив п.31.6.б. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.5-7).

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надані письмові пояснення в яких останній зазначив, що в автомобілі працювали всі освітлені прибори: стоп, повороти, підсвітка, та був не згоден з незаконними діями працівників поліції. Свідків не надали (а.с.11).

Із дослідженого відеозапису адміністративного правопорушення, вчиненого гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.48) судом встановлено, що на підтвердження правопорушення відповідачем надано відеозапис 476493, який містить запис вже зупинених транспортних засобів та розмови між поліцейськими та позивачем в ході якої один із поліцейських з власного телефона демонструє відеозапис, на його думку, правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , з яким останній не погоджується, зазначаючи, що габаритні ліхтарі включені. Поліцейський демонструє на нагрудну камеру іншого поліцейського відеозапис з мобільного телефона з якого видно виключно вуличне освітлення та світло фар автомобілів. Доказів керування позивачем тз у якого не горіли задні габаритні ліхтарі вказані вище відеозаписи не містять.

В оскаржуваній постанові поліцейський зазначає, що правопорушення зафіксоване на відео 476493, відео реєстратор 1797, тобто відео про яке зазначено вище. Проте, вказане відео, як зазначено вище, не містить доказів керування позивачем тз у якого не горіли задні габаритні ліхтарі. Будь-яких інших доказів поліцейським не надано.

Враховуючи зазначене, суд визнає неналежним доказом відеозапис адміністративного правопорушення, вчиненого гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.48), оскільки останній не містить інформацію щодо предмета доказування.

Із відеозапису наданого позивачем (а.с.89) судом встановлено, що габаритні вогні на авто ВН 7299РО включені, проте вказане відео не містить дати та часу його зйомки, відповідно неможливо визначити належність вказаного відео щодо предмета доказування. Враховуючи положення ст. 73 КАС України суд визнає вказаний відеозапис неналежним доказом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 31.6.б ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Ч.1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

З огляду на зазначене, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, потрібна наявність головної обставини - керування особою транспортним засобом з відповідними несправностями.

Відповідач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним доказом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляд справ було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (належні відеодокази).

Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачами в порушення вимог ст.77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП є недоведеним.

Отже, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн, тому зазначена сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7981028 від 20.10.2023 року про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), судові витрати по сплаті судового збору у сумі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко