Справа № 159/5288/24
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5288/24
Провадження № 2-а/168/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Талашко І.М.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Талашко Інни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1216 від 11.07.2024 року та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Представник позивача на обґрунтування поданого позову посилається на те, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн, з постановою не погоджується з таких підстав.

У оскаржуваній постанові вказується, що позивач не прибув о 8.00 год 13.05.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 не назвавши причини, чим порушив вимоги ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначає, що жодної повістки про виклик на 13.05.2024 р. позивач не отримував, не знав про те, що повинен був з`явитись до ТЦК на 13.05.2024 р., протокол про адміністративне правопорушення не отримував, не був сповіщений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.210-1 КУпАП, про наявність штрафу дізнався коли отримав вказану постанову поштою.

Позивач також зазначає, що в оскаржуваній постанові не уточнено який саме абзац пункту 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порушив позивач. Позивачу виклики для проходження ВЛК не вручались. Звертає увагу на те, що в постанові вказано про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, а далі вказується про те, що подвійна сума штрафу у випадку несплати добровільно штрафу становитиме 34000 грн., в той час як повинна бути сума 10 200 грн. також позивач на те, що в постанові відповідач посилається на постанову КМУ № 560 від 16.05.2024, якої на час вчинення порушення 13.05.2024 р. - не існувало. Просить поновити строк на звернення до суду та скасувати постанову і закрити провадження в справі.

Ухвалою судді від 18.09.2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, повідомив, що не отримував повістки про виклик на 13.05.2024 р. і таким чином не був повідомлений. На розгляд справи його теж не викликали. Є учасником бойових дій, про свій обов`язок військовозобов`язаного знає, в даний час проходить ВЛК.

Представник позивача позов підтримала з підстав наведених у ньому. Додала, що за наявності ряду недоліків, описаних в позові, постанова підлягає скасуванню. Просить врахувати положення ст.78 КАС про те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення покладений на відповідача, а відповідачі відзиву не подали, доказів на спростування позовних вимог не надали. Позивач знає про свій обов`язок військовозобов`язаного, оскільки є учасником бойових дій, і у випадку належного його повідомлення, обов`язково прибув би на виклик до ТЦК. В даний час позивач проходить ВЛК за скеруванням ТЦК, оскільки після отримання постанови, йому вручено ще одну - іншу повістку про виклик до ТЦК. Строк звернення до суду просить поновити з огляду на те, що розгляд справи відбувся за відсутності позивача, рішення він отримав поштою, звернувся до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги як учасник бойових дій, було затрачено певний час на узгодження правової позиції з позивачем та підготовку позову.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 та представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не прибули, хоча про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не подали, а тому розгляд справи проводиться за їх відсутності.

Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З дослідженої судом постанови від 11.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП, зокрема за те, що він, отримавши повістку, не прибув на 08.00 год 13.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не назвавши причин. Чим порушив вимоги ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Даною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Частина 1 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції, чинній на час вчинення правопорушення 13.05.2024) передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Дана норма є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та відповідно до абзацу першого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», передбачено обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Представник відповідачів на судовий розгляд справи не з`явився, не забезпечив явки свідків, не надав належних, достовірних доказів, котрі б підтверджували обставини викладені у протоколі та постанові про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Крім цього, під час розгляду справи відповідач жодними належними, допустимими доказами не спростував доводи позивача про те, що позивачу не вручалась повістка для прибуття на 13.05.2024 територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням.

Також суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належні докази, котрі б підтверджували, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення 11.07.2024, однак не з`явився, не повідомив про причину неприбуття.

Сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин викладених у ній, не дають підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано.

Щодо відсутності посилання в постанові на конкретний абзац ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», то слід зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення чітко вказано яке саме порушення, передбачене ч.10 вчинено.

Однак, заслуговують на увагу доводи позивача про те, що зі змісту постанови зрозумілим є розмір штрафу в випадку несплати добровільно: 34 000 грн чи 10200 грн. Також у постанові вказується, що позивач визнаний винним за порушення військового обліку, встановленого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, яка на момент вчинення правопорушення не була чинною і не була прийнята.

При цьому, суд враховує, що згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За таких умов постанова не відображає імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Вказане є істотним процесуальним порушенням під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин викладених у ній, не дають підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним та вказують на те, що відповідач таке рішення прийняв необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, всупереч вимогам ч.1 ст. 77 КАС доказів на спростування доводів позивача не надано.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом», тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є безпідставною, підлягає скасуванню, а справу слід закрити.

Позивачем заявлено позов до Волинського обласного ТЦК та СК і до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом положень ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За визначеннями, наведеними у п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі Положення) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Згідно з п. 3 Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з п.7 Положення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КУпАП, від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

З аналізу наведених норм вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не є належним відповідачем, а тому в частині позовних вимог до нього слід відмовити. Відтак, належним відповідачем в розумінні КАС України суб`єктом владних повноважень, чиє рішення про притягнення до адміністративної відповідальності оскаржується, є ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведене та з урахуванням того, що обґрунтування позивача щодо дати отримання ним оскаржуваної постанови ТЦК в жодній мірі не спростовані, суд вважає за доцільне поновити строк звернення до суду позивачу, виходячи з того, що позивач отримав постанову поштою через, після її отримання в стислі строки звернувся за наданням правової допомоги, таким чином вживав заходів для реалізації право на оскарження постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 139, 242-247, 272, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду в справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1216 від 11.07.2024 року та закриття провадження у справі.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1216 від 11.07.2024 року та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 1216 від 11.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, - закрити

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1216 від 11.07.2024 року та закриття провадження у справі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_4 .

Повне рішення виготовлено 02.10.2024 р.

Суддя О. Й. Хаврона