Справа № 160/9966/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2024 року Справа № 160/9966/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
позивача представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 Оришича В.І., Ромашкіної О.О., Войчук І.В. Полівчук Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-
16.04.2024 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Національної поліції України, з вимогами:
- визнати неправомірним та скасувати висновок службового розслідування, проведеного за наказом Національної поліції України від 22.01.2024 № 002 працівниками центрального органу управління НПУ в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та застосування стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 28.01.2024 № 004;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 295 о/с дск про звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0114340), старшого оперуповноваженого відділу Управління ГУНП в Дніпропетровській області, з 16 березня 2024 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- поновити майора поліції ОСОБА_1 (0114340), на посаді старшого оперуповноваженого відділу Управління ГУНП в Дніпропетровській області з 17 березня 2024 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючі з дня звільнення та до прийняття судового рішення про поновленні на посаді.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області видано наказ №295 о/с від 15.03.2024 про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Зазначає, що до його відома не було доведено наказ, яким призначено службове розслідування з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування можливого вчинення дисциплінарного проступку. Не повідомлено про підстави проведення службового розслідування. Не мав змоги надавати пояснення та зауваження про проведенні службового розслідування. З жодним документом не був ознайомлений та не підписував. Також зазначає, що при звільненні позивача управління Національно поліції не виконало жодної з вимог, встановлених у п.п. 7, 13, 14 розділу 5 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (не одержано пояснень поліцейського чи інших осіб, необхідних документів від органів влади чи самоврядування, не надано можливості поліцейському подати документи для долучення до службового розслідування, не повідомлено поліцейському про розслідування, не відібрано письмових пояснень), у зв`язку з чим, вважає оскаржуваний наказ безпідставним і протиправним.
Ухвалою суду від 19.04.2024 відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
29.04.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначає про зміну позовних вимог в частині дати поновлення на роботі з 17 березня 2024 року на 24 квітня 2024 року.
17.05.2024 представником Національної поліції України надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що службове розслідування відносно Позивача проводилось дисциплінарною комісією Національної поліції України, за результатами якого дисциплінарною комісією було запропоновано застосування до Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а керівником НПУ видано відповідний наказ від 28.02.2028 № 004 (оскаржуваний наказ), яким до Позивача застосовано вказане дисциплінарне стягнення, однак, враховуючи що останній проходив службу в ГУНП в Дніпропетровській області реалізація вказаного дисциплінарного стягнення з урахуванням положень частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту здійснювалась ГУНП в Дніпропетровській області, яким видано відповідний наказ від 15.03.2024 № 295 о/с (оскаржуваний наказ) відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 16.03.2024. Зазначає, що підставою для проведення вказаного службового розслідування стало надходження до НПУ даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення, що визначено пунктом до абзацу другого пункту 2 Порядку № 893. Також зазначає, що дисциплінарною комісією НПУ під час проведення службового розслідування відносно Позивача, вжито всіх можливих заходів задля забезпечення його права на захист, а саме права надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для призначення та проведення службового розслідування, а також щодо обставин встановлених в ході проведення вказаного службового розслідування, однак Позивач таким своїм правом знехтував, що зафіксовано у відповідних актах. Вважає, що Національною поліцією України та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області жодної протиправної дії та/або бездіяльності не допущено, оскільки їх дії є такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та релевантними законами України
Ухвалою суду від 17.06.2024 призначено розгляд адміністративної справи №160/9966/24 за правилами загального позовного провадження.
28.06.2024 представником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надано до суду додаткові пояснення, з яких вбачається, що вони аналогічні доводам наведеним у відзиві Національної поліції України.
03.07.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просить:
- визнати неправомірним та скасувати висновок службового розслідування, проведеного за наказом Національної поліції України від 22.01.2024 № 002 працівниками центрального органу управління НПУ в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та застосування стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції
- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 28.01.2024 № 004;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Дніпропетровській області № 295 о/с дск (зі змінами, внесеними наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 22.04.2024 № 432 о/с дск) про звільнення майора поліції ОСОБА_1 (0114340), старшого оперуповноваженого відділу Управління ГУНП в Дніпропетровській області, з 23 квітня 2024 року, за пунктом 6 частини 1 статті 77 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- поновити майора поліції ОСОБА_1 (0114340), на посаді старшого оперуповноваженого відділу Управління ГУНП в Дніпропетровській області з 24 квітня 2024 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючі з дня звільнення та до прийняття судового рішення про поновленні на посаді.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 24.09.2024 із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі №160/9966/24 та розпочато розгляд справи по суті.
Позивач та представник позивача вимоги позову підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові.
Представник Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов та додаткових поясненнях.
Представник Національної поліції України проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 з 30.10.2000 проходив службу в органах поліції у складі Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розпочато стосовно семи поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, зокрема й відносно ОСОБА_1 .
Після закінчення обшуків, слідчими ДБР вказаним поліцейським, в тому числі і ОСОБА_1 , вручені письмові повідомлення про підозру, в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28 та частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Задля перевірки відомостей викладених у доповідній записці генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 , начальника Департаменту оперативної служби НПУ, наказом НПУ від 22.01.2024 №002 було призначене службове розслідування.
За результатами службового розслідування дисциплінарною комісією було запропоновано застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, про що керівником НПУ видано відповідний наказ від 28.02.2028 № 004, однак, враховуючи що останній проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області реалізація вказаного дисциплінарного стягнення з урахуванням положень частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту здійснювалась Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.03.2023 № 295о/с дск майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу Управління ГУНП, згідно з Законом України «Про Національну поліцію» звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 16 березня 2024 року.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.04.2024 №432 о/с дск внесено зміни до наказу ГУНП від 15.03.2024 №295 о/с дск, зокрема в першому абзаці слова та цифри «16 березня» замінено словами та цифрами «23 квітня».
Підставою для внесення змін до наказу від 15.03.2023 № 295о/с зазначені, зокрема, довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 13.03.2024 №21, від 22.03.2024 №23, від 04.04.2024 №20, від 12.04.2024 №31.
Відтак, позивач, не погодившись із висновком службового розслідування, наказом Національної поліції України від 28.01.2024 №004, наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області №295 о/с дск (зі змінами, внесеними наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 22.04.2024 № 432 о/с дск), звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до статті 2 Закону №580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".
Частиною 1 та 4 статті 8 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.
Частиною 1 першої статті 17 Закону №580-VIII визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Частиною 1 статті 64 Закону № 580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.
З метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила №1179).
Відповідно до пункту 1, 2 розділу І Правил № 1179 ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.
Пунктом 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Частиною 2 статті 19 Закону №580-VIII визначено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Частинами 4, 5 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський перебуває під захистом держави. Права поліцейського та порядок їх реалізації з урахуванням особливостей служби в поліції визначаються Конституцією та законами України.
Обмеження прав поліцейського не допускається, крім випадків, визначених законом.
Відповідно до частини 6 статті 1 Дисциплінарного статуту під час виконання службових обов`язків поліцейський має право: 1) на повагу до своєї особистості, коректне ставлення з боку керівників, колег та інших осіб; 2) вимагати письмового оформлення обсягу посадових (функціональних) обов`язків за відповідною посадою та створення умов, необхідних для їх виконання; 3) приймати у межах, визначених посадовими (функціональними) обов`язками, рішення або брати участь у їх підготовці; 4) на доступ до службової інформації, необхідної для виконання обов`язків за посадою; 7) ознайомлюватися з матеріалами особової справи, висновками службового розслідування, що проводиться стосовно нього, а також долучати до нього свої пояснення; 8) робити копії матеріалів особової справи, висновків службового розслідування за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 9) на неупереджений розгляд скарг, поданих на його рішення, дії чи бездіяльність, а також на неупереджений розгляд поданих ним скарг, у тому числі на рішення, дії чи бездіяльність його керівників; 10) на правничу допомогу та захист своїх прав під час розгляду скарг або під час проведення службових розслідувань.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався та на час спірних правовідносин не припинений та не скасований.
Розділом V Дисциплінарного статуту унормовано особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.
Відповідно до частини 1 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Відповідно до частини 3 статті 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.
Відповідно до частин 5,6 статті 26 Дисциплінарного статуту за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.
Частинами 1, 2, 3 статті 27 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.
Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.
Відповідно до частини 1 статті 28 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану на час проведення службового розслідування за рішенням керівника, який його призначив, на поліцейського, стосовно якого було прийнято рішення про відсторонення від виконання службових обов`язків (посади), може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.
Рішення про покладення тимчасового виконання обов`язків приймається з обов`язковим урахуванням обставин можливого вчиненого дисциплінарного проступку та його тяжкості, а також можливості відстороненого поліцейського під час тимчасового виконання обов`язків за іншою посадою впливати на хід проведення службового розслідування.

Відповідно до частини 1 статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 30 Дисциплінарного статуту визначені особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

У разі встановлення поважних причин відсутності поліцейського до наказу по особовому складу, яким виконується застосоване до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, вносяться зміни щодо дати його виконання.

З метою належної організації заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

За змістом пункту 1 розділу І Порядку №893 цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №893 на час проведення службового розслідування поліцейський може бути відсторонений від виконання службових обов`язків (посади) у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №893 відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) здійснюється на підставі письмового наказу керівника, до повноважень якого належать призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, воно не може тривати більше строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Поліцейський має право ознайомитися та отримати копію наказу про відсторонення його від виконання службових обов`язків (посади).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку №893 відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) припиняється в день видання керівником, до повноважень якого належать призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, письмового наказу про допуск до виконання службових обов`язків за займаною посадою.

Розділом V Порядку №893 зокрема, визначено що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У разі перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці, що підтверджено документально (далі - відсутність на службі за вагомих обставин), час відсутності його на службі не зараховується до строку проведення службового розслідування, про що видається наказ про відсутність на службі за вагомих обставин за підписом особи, яка призначила службове розслідування.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і долучення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування.

Голова дисциплінарної комісії впродовж п`яти робочих днів з моменту отримання такого письмового клопотання вивчає його обґрунтованість, за результатами вивчення в межах строку проведення службового розслідування приймає рішення про його задоволення або про відмову в задоволенні, про що інформує поліцейського, який подав таке клопотання.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським, а від поліцейського, який перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, - після його протверезіння.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що належно повідомлений. У цьому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі, а поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Виклик поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі дисциплінарна комісія здійснює в порядку, визначеному частинами шостою-десятою статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.

В акті про відмову надати пояснення зазначаються відомості про дату, час і місце його складання, про роз`яснення поліцейському, стосовно якого призначено службове розслідування, або іншим особам, яким було запропоновано надати пояснення та які відмовилися це зробити, їхніх прав, а також їхні прізвища, власні імена та по батькові (за наявності). Крім того, зазначаються посади, звання, прізвища, власні імена, по батькові (за наявності) осіб, які склали акт, а також (у разі повідомлення) причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, якому поліцейський відмовився надати пояснення, та інші особи, присутні під час відмови.

Акт про відмову надати пояснення реєструється в службі діловодства (канцелярії) органу (підрозділу, закладу, установи) поліції, ЗВО, в якому утворена дисциплінарна комісія, та долучається до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування є підсумковим документом службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування, яке проводиться з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.

Приймаючи рішення в цій справі, суд ознайомився з матеріалами службового розслідування щодо ОСОБА_1 та Наказами Національної поліції України від 22.01.2024 №002 та від 28.02.2024 №004, які мають гриф секретності "цілком таємно" та враховує їх.

Отже з матеріалів справи вбачається, що 19.01.2024 до Національної поліції України надійшла доповідна записка генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 , начальника Департаменту оперативної служби Національної поліції України, про те, що 16.01.2024 слідчими третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000656, розпочатому 18.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364 та частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська (справа №204/285/24, провадження №1-кс/204/91/24), з метою виявлення та вилучення документів і речей, що стосуються поліцейських Управління ГУ НП в Дніпропетровській області, за адресою місцезнаходження будівлі Управління ГУНП в Дніпропетровській області проведено слідчі дії (обшуки).

Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розпочато стосовно семи поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема й відносно ОСОБА_1 .

Після закінчення обшуків, слідчими ДБР вказаним поліцейським, в тому числі і позивачу, вручені письмові повідомлення про підозру, в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28 та частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Задля перевірки відомостей викладених у доповідній записці генерала поліції третього рангу ОСОБА_3 , начальника Департаменту оперативної служби НПУ, наказом НПУ від 22.01.2024 №002 було призначене службове розслідування.

Таким чином, підставою для проведення вказаного службового розслідування стало надходження до НПУ даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення, що визначено пунктом до абзацу 2 пункту 2 Порядку № 893.

Відповідно до пункту 1 наказу НПУ від 22.01.2024 №002 службове розслідування відносно позивача було призначене у формі письмового провадження.

Відтак, позивач не міг та не повинен був викликатися дисциплінарною комісією під час розгляду матеріалів службового розслідування, оскільки такий розгляд здійснювався у письмовій формі, яка не передбачає проведення засідань та здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що зазначене підтверджує відсутність порушень у діях дисциплінарної комісії Національної поліції України під час проведення службового розслідування відносно позивача.

Щодо позбавлення права надати пояснення в ході службового розслідування, суд зазначає наступне.

У позові представник позивача посилається на норми Дисциплінарного статуту, які станом на період проведення службового розслідування відносно позивача є не релевантними, у зв`язку із внесенням змін до Дисциплінарного статуту Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2022 №2123-ІХ, а саме на норми статті 18 Дисциплінарного статуту.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що Дисциплінарною комісією в Управлінні ГУНП в Дніпропетровській області отримано інформацію про наявну в особовій справі ОСОБА_1 адресу місця проживання останнього, що підтверджується довідкою відділу Управління ГУНП в Дніпропетровській області від 19.02.2024.

Дисциплінарною комісією на адресу проживання ОСОБА_1 відповідно до вищезазначеної довідки, 26.01.2024 та 02.02.2024 рекомендованими листами вих. ДОС від 22.01.2024 №7/17 та від 26.01.2024 №10/17 двічі надсилалися письмові повідомлення про необхідність прибуття для надання пояснень (копії вказаних повідомлень та докази направлення їх позивачу наявні в матеріалах службового розслідування). Проте, позивач у визначенні у листах дату та час за вказаною у повідомленнях адресою не прибув, разом з цим останній не повідомив дисциплінарну комісію (в тому числі на вказаний у даному повідомленні номер телефону контактної особи, яка є членом комісії) про причини неприбуття.

Внаслідок чого, присутніми особами, відповідно до вимог статті 27 Дисциплінарного статуту, було зафіксовано факт неприбуття ОСОБА_1 для надання пояснень у відповідних актах, копія яких також наявна в матеріалах службового розслідування.

Також з матеріалів службового розслідування проведеного відносно позивача вбачається, що листи дисциплінарної комісії НПУ, від 22.01.2024 №7/17 (про виклик на 26.01.2024 о 10:00) отриманий позивачем 14.02.2024, а лист від 26.01.2024 №10/17 (про виклик на 02.02.2024 о 10:00) отриманий позивачем 20.02.2024.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 27 Дисциплінарного статуту виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Щодо тверджень позивача про неотримання пояснень інших осіб, необхідних документів від органів влади чи самоврядування, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 розділу V Порядку №893 задля отримання копій необхідних документів в органах, закладах, установах поліції наявність запиту дисциплінарної комісії не обов`язкова, а відтак наявні в матеріалах службового розслідування документи надані підрозділами поліції, є такими, що отримані в передбачений Порядком № 893 спосіб.

Разом з цим в матеріалах службового розслідування наявні запити дисциплінарної комісії зокрема, до державних закладів охорони здоров`я, а саме до ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» (вих. НПУ № 25704-17/1-101249 від 06.02.2024) та Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної (вих. НПУ № 16049-2024 від 29.01.2024), а також запит голови комісії до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві (НПУ № 13424/17-2024 від 23.01.2024) «Про надання інформації та матеріалів».

Окрім цього, в ході проведення службового розслідування членами дисциплінарної комісії щодо фактів порушення службової дисципліни поліцейськими, відносно яких проводилося службове розслідування, опитано більше шістнадцяти поліцейських, пояснення яких наявні в матеріалах службового розслідування.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що представником позивача не зазначено, які саме обставини в ході проведення службового розслідування не були дослідженні дисциплінарною комісією, не зазначено, які саме документи, на думку представника позивача, протиправно не було витребувано дисциплінарною комісією, що виключає бездіяльність з боку дисциплінарної комісії.

Щодо надання оцінки характеристиці позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 3-6 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

- усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

- попередня бездоганна поведінка;

- високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

- вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

- вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

- вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині 4 цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

- вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

- вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

- вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

- настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

- вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Відтак, задля встановлення обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, надання оцінки попередньої поведінки поліцейського та його ставлення до служби в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було зібрано ряд документів, зокрема біографічну довідку позивача, його службову характеристику, функціональні обов`язки, а також інформацію щодо діючих дисциплінарних стягнень та наявних заохочень у позивача (вказані документи наявні в матеріалах службового розслідування).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу VII Порядку №893 уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Разом з цим, у висновку службового розслідування міститься інформація про те, що під час службового розслідування обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , дисциплінарною комісією не встановлено.

З урахуванням зазначеного, судом вбачається, що інформація про заохочення ОСОБА_1 наявна в матеріалах службового розслідування та ій надана відповідна оцінка, як дисциплінарною комісією НПУ, якою проводилося службове розслідування, так і керівником Національної поліції України, який приймав рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягненні у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Щодо тверджень Позивача про те, що службове розслідування проведено «поспіхом, в стислі строки», суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідно до абзацу першого частини третьої статті 26 Дисциплінарного статуту службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Отже, максимальний строк проведення дисциплінарною комісією службового розслідування, з урахуванням його продовження, не може перевищувати 30 днів.

Положеннями частини третьої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно положень частин п`ятої та шостої статті 26 Дисциплінарного статуту (зі змінами) за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.

У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Згідно матеріалів службового розслідування вбачається що службове розслідування призначено наказом НПУ від 22.01.2024 № 002, відтак першим днем службового розслідування є 22.01.2024 та завершено затвердженням висновку службового розслідування, який в свою чергу затверджений Головою Національної поліції України генералом третього рангу поліції Іваном Вигівським 20.02.2024, тобто останнім днем службового розслідування є 20.02.2024.

Разом з цим, відповідно до матеріалів службового розслідування на підставі доповідної записки голови дисциплінарної комісії від 02.05.2024 № 118 дск Головою Національної поліції України видно наказ від 05.02.2024 № 122 про продовження строку проведення службового розслідування на 15 календарних днів.

З огляду на викладене, вбачається що службове розслідування відносно позивача, з урахування продовження, було проведено у двадцяти восьмиденний строк, тобто майже у максимальний строк, який встановлений Дисциплінарним статутом для його проведення.

Зазначене свідчить, що твердження позивача про те, що службове розслідування проведено «поспіхом, в стислі строки» суперечать фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами службового розслідування .

Щодо застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає наступне.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи, з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року в справі №160/12290/20.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що наказ Національної поліції від 28.02.2024 №004 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у відношенні майора поліції ОСОБА_1 та наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.03.2024 №295 о/с дск (зі змінами, внесеними наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 22.04.2024 № 432 о/с дск) по особовому складу, яким майора поліції ОСОБА_1 (0114340) старшого оперуповноваженого відділу Управління ГУПН, звільнено зі служби з 23.04.2024, є правомірними та не підлягають скасуванню.

Щодо остаточного розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.03.2024 № 295 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 16 березня 2024 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 22.04.2024 №432 о/с дск внесено зміни до наказу ГУНП від 15.03.2024 №295 о/с дск, зокрема в першому абзаці слова та цифри «16 березня» замінено словами та цифрами «23 квітня».

Тобто, днем звільнення позивача зі служби в поліції є саме 23.04.2024.

Відповідно до частини другої статті 77 Закону №580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Відтак, виплата грошового забезпечення позивача нарахована та виплачена йому по 23.04.2024 включно.

З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_1 було правомірно звільнено зі служби в поліції, суд зазначає, що підстави для задоволення похідних позовних вимог про поновлення позивача на службі в Національній поліції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Щодо оскарження позивачем висновку Дисциплінарної комісії суд зазначає, наступне.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 420/3307/20.

Висновок службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування, не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для позивача, а є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення. Висновок службового розслідування не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов`язкового характеру для суб`єкта по відношенню, до якого він винесений.

Таким чином, оскаржуваний висновок не має обов`язкового характеру і не набуває статусу рішення у розумінні статті 19 КАС України, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 821/2137/15-а.

Також суд вважає за потрібне зазначити, що позивачем складено присягу працівника Національно поліції України, згідно якої останній усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському родові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права та свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Крім того, позивач ознайомлений з Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Згідно вказаних правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, у тому числі:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі тощо.

Також зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Верховним Судом у постанові від 05 березня 2020 року у справі №815/4478/16 визначено, що порушення присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Отже, звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилося в порушенні присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Згідно правових висновків відображених в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18 «в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень».

Підставою для застосування стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.

При цьому, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 26.01.2021 у справі №2140/1342/18. Верховний Суд у цій справі відхилив висновки судів попередніх інстанцій про те, що сам факт притягнення поліцейського до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадження до ухвалення вироку у справі не може бути підставою для звільнення поліцейського зі служби в поліції, оскільки, як встановлено судами у цій справі та підтверджено матеріалами справи, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

У даному випадку, під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, відповідачем не бралась до уваги доведеність чи недоведеність вини поліцейського у вчиненні кримінальних правопорушень, а вплив даних подій на авторитет та довіру до Національної поліції зі сторони населення, сутності й призначення правоохоронних інституцій, та вчиненні даних дій позивачем всупереч інтересів служби, та чи суперечить це покладеним на нього обов`язкам, чи підриває це довіру до нього, як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу, що в силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Суд вважає, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством, має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

На думку суду, дії позивача, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, свідчать про порушення ним присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни.

Згідно з практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 серпня 2022 року № 120/8381/20-а, від 25 червня 2020 року у справі № 2240/2329/18, від 29 жовтня 2018 року у справі №826/17433/16, від 3 квітня 2019 року у справі № 816/1218/16, від 20 березня 2019 року у справі № 804/676/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 540/2057/18, від 16 серпня 2019 року у справі № 804/2146/18, від 22 листопада 2019 року у справі № 826/6107/18, від 22 січня 2020 року у справі № 160/1750/19, від 25 червня 2020 м у справі № 2240/2329/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідача прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 193, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) до Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, буд. 10, м. Київ,01601; ІК в ), Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, буд. 20А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49001; ІК в ) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01 жовтня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков