Справа № 420/15945/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15945/23

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 13.05.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення індексації,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України (далі НОМЕР_1 КОО МОУ) про:

- визнання протиправною бездіяльності 297 КОО МОУ щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

- стягнення з 297 КОО МОУ на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у сумі 77 442,61 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі Порядок №44).

- визнання протиправною бездіяльність 297 КОО МОУ щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року включно.

- стягнення з 297 КОО МОУ на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4 463,15 грн. в місяць у загальній сумі 29 605,54 грн. за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року включно відповідно до норм абз.абз.4, 6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 Порядку №44.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем виплачено за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року 6 182,59 грн., отже сума недоплати складає: 83 625,21 грн. 6 182,59 грн. = 77 442,61 грн. Також позивачем у позові вказано, що за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року позивачу нарахована тільки поточна індексація грошового забезпечення в сумі 0,00 грн., яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103% та що відповідачем в порушення норм абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 не виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 по 19 вересня 2018 року у фіксованій величині 4463,15 грн. в місяць на загальну суму 29 605,54 грн.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивачу вже виплачено індексацію грошового забезпечення на підставі рішення суду по судовій справі №420/4446/22 у розмірі 86 018,75 грн. та що 297 КОО МОУ вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визнання дій відповідача по невиплаті індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки відповідач, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин виконував роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, в якому було зазначено про не нарахування індексації грошового забезпечення.

Відповідач також вказував, що в березні 2018 року відбулося підвищення посадового окладу позивача, що призвело до збільшення грошового забезпечення на суму: 15 026,56 грн. 14 337,28 грн. = 689,28 грн. Фіксована сума індексації складає 4 463,15 грн. - 689,28 грн. = 3 773,87 грн. Посилання представника позивача на те, що починаючи з березня 2018 року йому належить виплата фіксованої суми індексації грошового забезпечення в розмірі 4 463,15 грн., оскільки їх сформовано на підставі помилкового трактування абз.абз.4,6 п. 5 Порядку №1078 здійсненого із врахуванням, що до 01 березня 2018 року обрахунок індексації позивача мав здійснюватися із врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 КОО МОУ про визнання протиправною бездіяльності та стягнення індексації задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність 297 КОО МОУ щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року включно відповідно до приписів абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.

Зобов`язано 297 КОО МОУ нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 3 717,99 грн. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року включно відповідно до приписів абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі НОМЕР_1 КОО МОУ ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01 березня 2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для застосуванням індексу споживчих цін наростаючим підсумком (базового місяця) з березня 2018 року у цілях нарахування індексації військовослужбовцям, що було враховано при виплаті індексації позивачу за період з 01 березня 2018 року по 10 серпня 2021 року.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги КОО МОУ, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

В період з 14 грудня 2004 року по 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині (далі в/ч) НОМЕР_2 , яка з 01 січня 2020 року зарахована на грошове забезпечення до 297 комендатури охорони та обслуговування.

Листом військової частини НОМЕР_2 , на запит позивача повідомлено, що військова частина НОМЕР_2 з 01 січня 2020 року знаходиться на фінансовому забезпеченні у 297 комендатури охорони та обслуговування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 по справі № 420/15976/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано 297 КОО МОУ та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного судового рішення відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включено із застосуванням базового місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) грудень 2015 року та січень 2016 року в сумі 4 435,68 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі №420/4446/22: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 КОО МОУ, третя особа в/ч НОМЕР_2 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправними дії НОМЕР_1 КОО МОУ щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення січень 2016 року; зобов`язано 297 КОО МОУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14 лютого 2023 відповідачем на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі №420/4446/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у сумі 8 385,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2255 від 14 лютого 2023 року.

Також Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/4446/23 окремою ухвалою від 03 серпня 2023 року: заяву представника ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність 297 КОО МОУ щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі №420/4446/22.

28 серпня 2023 року відповідачем виплачено позивачу 76 280,97 грн. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року та окремої ухвали від 03 серпня 2023 року у справі №420/4446/22 згідно платіжного доручення №2775 від 28 серпня 2023 року (з вирахуванням 1 161,64 грн. військового збору).

Вирішуючи справу (в частині задоволених позовних вимог), суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для нарахування і виплатити позивачу індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078, та встановлення того, чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації, суд обчислює різницю між розміром грошового забезпечення позивача саме між березнем та лютим 2018 року. Відтак, грошовий дохід позивача за березень 2018 року збільшилося на 745,16 грн (15 771,72 грн.-15 026,56 грн.). Отже, оскільки розмір грошового забезпечення позивача починаючи з березня 2018 року збільшився лише на 745,16 грн., сума індексації з урахуванням абз.абз.3,4, п.5 Порядку №1078 мала йому виплачуватися у розмірі 3 717,99 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, абз.абз.1, 2, 3, 4 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, в квітні 2018 року становив 100,8 %, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0 %, в липні 99,3 %, в серпні 100,0 %, в вересні 101,9 %, в жовтні 101,7%.

Таким чином лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8 % * 100,0 % * 100,0 % * 99,3% * 100,0 % * 101,9 % * 101,7 % * 100) було перевищено. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року.

А відтак, відповідачем правомірно не проводилося нарахування та виплати на користь позивача поточної індексації грошового забезпечення з березня 2018 року по грудень 2018 року.

Однак, зазначена обставина не звільняє відповідача від обов`язку врахування абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, при вирішенні питання про наявність у позивача права на індексацію за період з березня 2018 року.

Відповідно абз.1 п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704), якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Зазначена постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Згідно абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).

У цьому контексті колегія суддів зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01 березня 2018 року не є спірними.

Щодо "фіксованої" суми індексації, то дійсно Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, постановою Уряду №1013 від 09 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01 грудня 2015 року в абзабз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз п.1, абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

З урахуванням вищенаведених норм, колегія суддів доходить висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки від 02 листопада 2023 року №350/174/299/2/269 встановлено, що грошове забезпечення позивача склало:

- за лютий 2018 року 15 026,56 грн.;

- за березень 2018 року 15 771,72 грн.

Тобто, грошовий дохід позивача за березень 2018 року збільшилося на 745,16 грн. (15 771,72 грн. -15 026,56 грн.).

Відповідно абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. 745,16 грн. = 3 717,99 грн.

Вищезазначене підтверджує наявність підстав для виплати позивачу з 01 березня 2018 року індексації - різниці відповідно до приписів абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 по місяць звільнення чи наступного підвищення доходів, за умови також, що таке підвищення перевищить суму можливої індексації, оскільки в своєму підсумку підвищення грошового доходу позивача з 01 березня 2018 року не перевищило розмір можливої індексації в березні 2018 року (3 717,99 грн.).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01 березня 2018 року та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірний період.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачеві "індексації-різниці" в розмірі 3 717,99 грн. щомісячно, за період з 01 березня 2018 року по 19 вересня 2018 року включно відповідно до приписів абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г