Справа № 240/10958/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/10958/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області про:

- визнання протиправними дії щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язання нарахувати та виплати одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язання нарахувати та виплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до

В обґрунтування позову Позивач зазначає, що згідно наказу Відповідача від 26.02.2024 року звільнений зі служби в поліції у запас у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Позивач вважає, що має право на одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби та одноразова допомога не була виплачена, а його письмове звернення із зазначеного питання не вирішено на день подання позову.

Крім того, Позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до

Ухвалою від 10.06.2024 року відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що Позивач був звільнений зі служби зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Таке звільнення, на думку представника Відповідача, охоплюється поняттям "службова невідповідність", про що прямо зазначено у правових висновках Верховного Суду України та Верховного Суду. Звільнення Позивача зі служби в поліції із зазначених підстав виключає право Позивача на одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Збройних силах України, в тому числі щодо порядку перерахунку таких пенсій, регулюються правовими нормами Закону України від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (абзац перший преамбули Закону).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, Позивач згідно наказу Відповідача від 26.02.2024 року №98 о/с звільнений зі служби в поліції за п.6.ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Відповідно до даного наказу Відповідача, копія якого долучена до позову та досліджена судом, вислуга років Позивач на день звільнення зі служби в календарному обчисленні складала 11 років 05 місяців 08 днів.

Безспірно, за приписами частини другої статті 9 Закону № 2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Тобто, вказана правова норма передбачає виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності одночасно таких умов:

- право на таку виплату має особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом;

- наявності вислуги 10 років і більше;

- звільнення зі служби було за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вже зазначалося судом, Позивач проходив службу в органах Національної поліції і його вислуга при звільненні зі служби в поліції становила більше 10 років.

Як вже зазначалося судом, звільнення Позивача зі служби було зумовлено реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а не за власним бажанням чи через сімейні обставини або інші поважні причини.

Зазначене свідчить про відсутність підстав, передбачених частиною другою статті 9 Закону №2262-XII, для нарахування та виплаті Позивачу спірної одноразової грошової допомоги по причині підстав звільнення Позивача зі служби в поліції.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, щодо обґрунтування своїх доводів положеннями частини третьої статті 9 Закону № 2262-ХІІ, які передбачають, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.

Позивач не врахував, що системний аналіз наведених положень частини другої та частини третьої статті 9 Закону № 2262-ХІІ дає підстави для висновку, що ці правові норми підлягають послідовному застосуванню.

Так, положення частини другої третьої статті 9 Закону № 2262-ХІІ врегульовують правовідносини щодо права конкретних осіб на зазначену одноразову грошову допомогу, а положення частину третьої частини третьої статті 9 Закону № 2262-ХІІ врегульовують правовідносини щодо відмови (обмежень) у її виплаті.

Тобто, первинним є вирішення питання про наявність чи відсутність у Позивача права на зазначену одноразову грошову допомогу.

Як вже зазначалося, звільнення Позивача зі служби було зумовлено реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а не за власним бажанням чи через сімейні обставини або інші поважні причини, що не надає Позивачу право на зазначену одноразову грошову допомогу.

Крім того, суд погоджується із доводами представника Відповідача, що поняття "службова невідповідність" і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що може охоплювати поняття "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення".

Таку правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 року у справі №21-13а14.

Таким чином, позовні вимоги Позивача в цій частині не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд враховує, що в розумінні вимог ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру.

Як вже зазначалося судом, спірна одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка передбачена статтею 9 Закону № 2262-ХІІ носить разовий характер.

Тобто, за умови несвоєчасної виплати такої одноразової грошової допомоги особа не має права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Позивача в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області відмовити в повномуобсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

01.10.24