Справа № 677/1874/23
Суддя: Вознюк Р. В.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1874/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/1874/23,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Житомирській області,

предмет позову - визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за правилами спрощеного позовного провадження,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який в ході судового розгляду уточним, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 956326 від 02.12.2023 року у справі про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн, закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою поліцейського ГРПП Відділу поліції № 5 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області, Бабійчук В. серії БАД № 956326 від 02.12.2023 року його визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП, а саме у тому, що 02.12.2023 року він керував автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 із не пристебнутим ременем безпеки, не пред`явив техогляду Т/З, та при собі були відсутня аптечка та вогнегасник, в Т/З не горів правий задній ліхтар, чим порушив вимоги п.2.3 (в); 31.1 та 31.4.7 (є) ПДР України. За вчинення таких правопорушень на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

При цьому, працівник поліції не надала йому копії зазначеної постанови, а обмежилась наданням відривної квитанції до неї про сплату штрафу. Вважає зазначену постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначених у ній правопорушень. Вказав, що станом на 02.12.2023 року автомобіль «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, у встановленому законом порядку пройшов обов`язковий державний технічний огляд, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 24.06.2024 року. Він пояснив про це працівнику поліції який його зупинив та на підтвердження цього посилався на прикріплений на лобовому склі автомобіля документ про його проходження, однак такі його пояснення були проігноровані поліцейським.

Вказав, що п. 2.1 ПДР України встановлений вичерпний перелік документів, які водій повинен мати при собі під час керування транспортним засобом серед якого відсутні протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, а тому під час руху транспортним засобом він не зобов`язаний мати при собі та надавати працівнику поліції протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Відсутність у нього на момент зупинки протоколу перевірки технічного стані транспортного засобу не є порушенням ПДР України, а також не свідчить та не може свідчити про те, що автомобіль не пройшов технічного огляду. Крім того, інформація про проходження транспортним засобом державного технічного огляду міститься у загальному доступі, а тому працівник поліції могла перевірити факт проходження транспортним засобом державного технічного огляду без пред`явлення їй протоколу про проходження такого огляду.

Таким чином, висновок поліцейської ОСОБА_2 про керування позивачем автомобілем, який не пройшов державного технічного огляду є безпідставним, у зв`язку із чим вона незаконно визнала його винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП якого він не вчиняв.

Також, під час керування автомобілем 02.12.2023 року близько 18 год. 45 хв. в місті Чуднів він користувався та був пристебнутий ременем пасивної безпеки, а тому не порушував вимог ПДР України з цього приводу та не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зазначив, що після подання працівниками поліції вимоги про зупинку автомобіля під його керуванням шляхом увімкнення проблискового маячка червоного кольору він зупинився на узбіччі. З метою підготовити для перевірки працівниками поліції вищезазначених документів на транспортний засіб, після зупинки автомобіля, він відстебнув ремінь безпеки, дістав із вищезазначеної автомобільної скриньки документи на автомобіль, а тому в той момент, як працівник поліції підійшла до його автомобіля та розпочала розмову з ним він перебував на місці водія з відстібнутим ременем безпеки, що він в подальшому пояснив працівнику поліції, яка звинуватила його у керуванні автомобілем без пристібнутого ременя безпеки.

Крім того, у відповідності до вимог п. 2.3. «а» ПДР України перед виїздом автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 він перевірив та впевнився у його технічні справності, в тому числі у технічні справності зовнішніх світлових приладів та задніх габаритних вогнів зокрема. При цьому, під час руху я заїжджав на автозаправну станцію та декілька разів зупинявся на узбіччі під час чого зовні оглядав автомобіль та переконувався у технічні справності його зовнішніх світлових приладах. Однак, як виявилось під час руху в селі Вільшанка 02.12.2023 року в автомобілі раптово перестав працювати задній правий габаритний вогонь. При цьому, він не міг знати та передбачити про виникнення такої технічної несправності під час руху, так як з місця водія не міг фізично помітити несправність правого заднього габаритного вогню. Зважаючи на те, що він не знав та не міг знати про те, що під час руху автомобілем у ньому не працював задній правий габаритний вогонь, вважає, що у його діях відсутність склад правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП.

Також вказував, що на момент зупинки працівником поліції транспортного засобу у с. Вільшанка автомобіль був укомплектований аптечкою та вогнегасником, наявність яких інспектор ОСОБА_2 не перевіряла, а тому вимог п.п. є п. 31.4.7 ПДР України він не порушував та правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП не вчиняв.

Зважаючи на наведене, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 956326 від 02.12.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч. 3, 5 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Панасюк Г.Л. надіслала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала, вважає, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні. Просила ухвалити судове рішення, яким у задоволенні позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі, - відмовити в повному обсязі.

12.12.2023 року відкрито провадження у справі.

08.02.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача УПП в Житомирській області про заміну неналежного відповідача належним відмовлено, задоволено клопотання представника позивача адвоката Сидорука Д.В. про заміну неналежного відповідача належним, та замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області належним відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області.

08.02.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Сидорука Д.В. про прийняття уточненого адміністративного позову.

03.04.2024 відмовлено представнику позивача адвокату Сидоруку Д.В. у задоволенні заяви про поновлення для позивача ОСОБА_1 строку на подання заяви про зміну предмета позову. Заяву ОСОБА_1 від 07.02.2024 року про зміну предмета позову у справі № 677/1874/23 визнано неподаною та повернуто позивачу.

30.05.2024 заяву представника позивача адвоката Сидорука Д.В. про поновлення для позивача ОСОБА_1 строку на подання заяви про зміну предмета позову задоволено. Поновлено строк на подання заяви про зміну предмета позову та прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 від 07.02.2024 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Панасюк Г.Л. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву зі зміненим предметом позову, у якому позовні вимоги не визнала, просила розгляд справи № 677/1874/23 здійснювати без участі представника ГУНП в Житомирській області.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій просив судове засідання провести за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суті.

Суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутність учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 02.12.2023 інспектор СРПП ВП № 5 ЖРУП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції Бабійчук А.Ю. винесла постанову серії БАД № 956326 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП та наклала на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно з постановою 02.12.2023 року о 18 год 40 хв. в селі Вільчанка по вул. Чуднівська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , та під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, також не пред`явив техогляд транспортного засобу та при огляді була відсутня аптечка та вогнегасник, на транспортному засобі не горів задній правий ліхтар, чим порушив п. 2.3 «в», 31.3, 31.4.7 (є) ПДР України.

У зв`язку з порушенням вказаних норм позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, які передбачено ч. 3 та ч. 5 ст. 121, ч. 125 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У позовній заяві позивач заперечував щодо керування транспортним засобом не укомплектованим аптечкою та вогнегасником та без пристебнутого ременя безпеки.

Частина п`ята статті 126 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до пп. «в» п. 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Стеттею 125 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення інших порушень правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 КУпАП.

Відповідно до абз. 1, 5 пп. «є» п.31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутні медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж та працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до постанови серії БАД №956326 від 02.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 та ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що до неї працівником поліції долучається відео з бодікамери.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 03.04.2024 року зобов`язано керівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області надати відеозапис з нагрудної боді камери поліцейського, який долучений до постанови серії БАД №956326 від 02.12.2023 року.

Заявою від 10.04.2024 року Головне управління Національної поліції в Житомирській області повідомило, що витребуваний судом відеозапис неможливо надати, у зв`язку із спливом строку його зберігання.

Таким чином, відповідачем не надано суду доказів того, 02.12.2023 року ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 не укомплектованим аптечкою та вогнегасником та із не пристебнутим ременем безпеки.

Відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала під час виявлення адміністративного правопорушення, суду відповідачем не надано.

Сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зважаючи на вказане, суд доходить висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 02.12.2023 року пп. «в» п. 2.3, пп. «є» п.31.4.7 ПДР України, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Крім того, оспорюванню постановою серії БАД №956326 ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Частиною третьою статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Диспозиція частини третьої статті 121 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища (ч.3 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»).

Вимоги до форми і змісту постанови зазначено в статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова повинна містити зазначення нормативного акта, яким передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, на порушення статті 283 КУпАП, оспорювана постанова містить лише вказівку про порушення ОСОБА_1 п. 31.3 ПДР України, при цьому вищевказаний пункт Правил дорожнього руху містить 4 підпункти. Вищевказане свідчить, що уповноваженою особою при винесені постанови про адміністративне правопорушення не конкретизовано зміст банкетної диспозиції ч. 3 ст. 121 КУпАП, порушення якої ставиться у вину ОСОБА_1 , а тому суд доходить висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП у діях останнього не доведений.

Крім того, як вбачається з змісту протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01415-00362-22 від 24.06.2022 року вбачається, що транспортний засіб «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 пройшов технічний контроль та визнано технічно справним. Дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 24.06.2024 року. Таким чином станом на дату винесення постанови серії БАД №956326 02.12.2023 ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який пройшов обов`язковий технічний контроль.

Зважаючи на вказане, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Щодо доводів позивача про безпідставність його притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з несправим правим заднім габаритом.

Як вбачається із доводів позовної заяви, позивач визнає наведені в оскаржуваній постанові відповідача фактичні обставини щодо керування ним транспортним засобом із не працюючим заднім габаритом, що було виявлено працівником поліції та винесено оскаржувану постанову.

При цьому, позивач висловив свою незгоду із рішенням уповноваженої посадової особи, оскільки вважає, що у його діях відсутній складу вищевказаного адміністративного правопорушення через те, що він до зупинки транспортного засобу названої несправності не виявляв. Крім того, посилався на положення п.31.5 ПДР України, який визначає, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Суд не може погодитись такими доводами позивача зважаючи на таке.

В силу вимог пункту 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Крім того, підпунктом «б» пункту 31.6 ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно абзацу 83 п. 1.10 ПДР України темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Тобто зазначені положення законодавства вимагають від водія постійно контролювати рух транспортного засобу та вживати заходів щодо усунення його несправностей аж до повної зупинки такого. У той же час незнання про певну несправність не звільняє водія від відповідальності за це.

Як вбачається з оспорюваної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 з непрацюючим правим заднім габаритним ліхтарем 22.12.2023 року о 18 год. 30 хв.

Згідно таблиці 2 астрономічного календарю 2023 року Головної астрономічної обсерваторії Української астрономічної асоціації НАН України (яка знаходиться у публічному доступі за Web-адресою: https://www.mao.kiev.ua/index.php/ua/pdf-viewer?a25aabe13053c2a6abd45afd7a837d291a67b589f79cbe831f781340a) захід сонця на широті 50°(Львів Почаїв Лубни Харків) станом на 02.12.2023 року відбувся о 16:07 за місцевим часом.

Момент сходу і заходу сонця суд вважає загальновідомими обставинами, а тому окремого доказування не потребують, згідно вимог ч. 3 ст. 78 КАС України.

Вищевказане свідчить, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непрацюючим правим заднім габаритним ліхтарем у темну пору доби, що само по собі утворює склад адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про невірну кваліфікацію поліцейською дій позивача за ст. 125 КУпАП, відповідно до якої, адміністративна відповідальність за цією статтею настає за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

При цьому, відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, передбачена ч. 1 ст.121 КУпАП.

Таким чином, стаття 125 КУпАП є загальною нормою, а частина 1 статті 121 КУпАП - спеціальною, якою і передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

При цьому, оспорюванню постановою серії БАД № 956326 від 02.12.2023 року вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП в вину ОСОБА_1 не ставиться.

Варто зауважити, що суд не вправі самостійно змінювати правову кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладену в постанові про накладення адміністративного стягнення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні певного правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що положеннями КУпАП не передбачено можливість перекваліфікації діяння, вчиненого особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП в частині обвинувачення ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом з несправнім заднім габаритом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить до переконання, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 121, 125, 245, 247, 251, 283, 287 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-77, 139, 159, 189, 241-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову у справі про накладення адміністративного стягнення серії БАД №956326 від 02.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 3, 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень визнати протиправною та скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місцезнаходження: 10008, місто Житомир, вул. Старий Бульвар, буд. 5/37, .

Суддя Р. В. Вознюк