Справа № 500/5985/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/5985/23 пров. № А/857/2648/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року (ухвалене головуючою-суддею Мартиць О.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - ГУ НП, відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову ГУ НП у зарахуванні пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції (№2112/123/05/12-2023 від 30.05.2023), зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди : 29.07.2004 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах КР, за період з 17.07.2020 по 21.01.2021 - з розрахунку 3 місяці за 1 місяць служби за період перебування в зоні ООС, зобов`язати ГУ НП здійснити перерахунок та зарахувати йому до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки із зарахуванням вислуги в пільговому обчисленні, сформовану за вказані періоди та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років, з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до ст.78 Закону України Про Національну поліцію №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його представник подали апеляційні скарги, в яких через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просять його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що бездіяльність відповідача щодо неврахування пільги при підрахунку вислуги років, а саме : служба в підрозділах КР за період з 29.07.2004 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби та за період з 17.07.2020 по 21.01.2021 - з розрахунку 3 місяці за 1 місяць служби за період перебування в зоні ООС, вважають протиправною, оскільки таке неврахування порушує право позивача на додаткове грошово-матеріальне забезпечення, так і на достроковий вихід на пенсію. Скаржник переконаний, що відповідач має здійснити перерахунок стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки із зарахуванням вислуги в пільговому обчисленні, сформовану за періоди : 29.07.2004 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах КР, за період з 17.07.2020 по 21.01.2021 - з розрахунку 3 місяці за 1 місяць служби за період перебування в зоні ООС.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця відповідача ОСОБА_3 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивач проходить службу в НПУ на посаді поліцейського офіцера громади Дністровського РВП ГУ НП в Чернівецькій області.

Представник позивача звернувся до ГУ НП із запитом, в якому серед іншого просив надати інформацію про вислугу майора поліції ОСОБА_1 , надати копію послужного списку та копію його трудової книжки.

Відповіддю ГУ НП представника позивача було проінформовано, що стаж служби в поліції ОСОБА_1 станом на 01.05.2023 в календарному обчисленні становить : 20 років 07 місяців 02 дні, в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 03 роки 11 місяців 29 днів та надіслано копію послужного списку та трудової книжки на 23-х арк.

17.05.2023 позивач звернувся до Управління МВС України в Чернівецькій області з рапортом, в якому просив зарахувати в календарну вислугу років наявну у нього пільгову вислугу, передбачену наказом МВС України №361 від 27.07.2008 та постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі - Порядок №393), сформовану за період з 27.07.2004 по 06.11.2015 - розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах РК, зарахувати до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформовану за період з 27.07.2004 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах РК та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до ст.78 Закону №580.

Листом №2112/123/05/12 від 30.05.2023 Управління МВС України в Чернівецькій області позивачу було відмовлено у задоволенні рапорту.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, відтак зобов`язання відповідача зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580.

Відповідно до ч.2 ст.78 Закону №580, до стажу служби в поліції зараховуються : 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (ч.3 ст.78 Закону №580).

Частиною четвертою статті 78 Закону №580 передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.93 Закону №580, за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

З огляду на таке чітке визначення Законом №580, безпідставними є вимоги позивача щодо пільгового обчислення вислуги років для надання додаткової оплачуваної відпустки.

11.11.2015 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988), яка набрала чинності 02.12.2015, п.5 якої визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до цієї постанови.

Пунктом 7 Постанови №988 доручено МВС України за погодженням з Міністерством соціальної політики та Міністерством фінансів затвердити порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання.

Наказом МВС України №260 від 06.04.2016 було затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №260), який набрав чинності 27.05.2016.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно додатком 11 до Постанови №988.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які передбачені частиною другою статті 78 Закону №580.

Позивач вважає, що період проходження ним з 29.07.2004 по 06.11.2015 - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах КР, за період з 17.07.2020 по 21.01.2021 - з розрахунку 3 місяці за 1 місяць служби за період перебування в зоні ООС підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, а тому спірні періоди мають бути враховані до його стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Щодо пільгового обчислення вислуги років для надання додаткової оплачуваної відпустки, колегія суддів надала вище оцінку таким твердженням позивача.

Разом з тим, подальша оцінка інших доводів скаржника також матиме значення для додаткової аргументації безпідставності апеляційних вимог і в цій частині (пільгове обчислення вислуги років для додаткової оплачуваної відпустки).

Так, відповідно до ст.102 Закону №580, пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262), п.б ст.12 якого передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Відповідно до п.а ст.12 Закону №2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж ст.12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно ст.17 Закону №2262, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д ст.12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються : а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.171 Закону №2262).

Абзацом 3 пункту 1 Порядку №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262 особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Судом встановлено, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з відмовою відповідача у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років у пільговому обчисленні та здійсненні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років та встановлення надбавки за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 по справі №520/11545/19 за подібних правовідносин, аналізуючи положення ст.17 Закону №2262 виснував про виключне застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до п.а ст.12 даного законодавчого акту.

Також, у даній постанові Верховний Суд вказав, що преамбулою Закону №2262 чітко передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 171 Закону №2262 передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вищевикладене, Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 по справі №520/11545/19 зазначив, що Порядок №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262.

Враховуючи те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер.

Аналогічна правова позиція щодо передчасності вимог про зарахування пільгової вислуги років до календарної до звільнення особи зі служби з органів внутрішніх справ викладена також у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 по справі №320/12166/20.

При цьому, безпідставним є посилання позивача на висновки, викладені Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду та у складі суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 по справі №480/4241/18, оскільки у цій справі та у справі, що розглядається правовідносини не є подібними.

Так, у вказаній справі предмет спору стосувався права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Порядку №393).

Натомість у справі, що розглядається, не вирішується право на наявність у позивача права на пенсійне забезпечення відповідно до п.а ст.12 Закону №2262, а тому висновки Верховного Суду, викладені у приведених постановах не є релевантними до обставин цієї справи.

Також, у постанові від 27.06.2018 по справі №750/9775/16-а, на яку також посилається позивач, Верховним Судом зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Натомість, як слушно зауважив суд першої інстанції, у даній справі спірне питання пов`язано із зарахуванням до стажу служби в поліції вислуги років на пільгових умовах, в тому числі для цілей встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, передбачених ст.78 Закону №580, а тому висновки Верховного Суду, викладені, на які посилається позивач у позовній заяві, не є релевантними до обставин цієї справи.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційних скарг, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року по справі №500/5985/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук