Справа № 420/25540/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/25540/23

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Місце ухвалення: м Одеса

Дата складання повного тексту:23.04.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби (далі АДПС) України, НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі в/ч НОМЕР_2 ) про:

- визнання бездіяльності АДПС України щодо здійснення перерахунку та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбачену п.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), грошової компенсації за не використані дні основної (щорічної) відпустки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704), протиправною;

- зобов`язання АДПС України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, допомогу на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену п.2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ, грошову компенсацію за не використані дні основної (щорічної) відпустки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової компенсації за не використані дні основної (щорічної) відпустки розмір посадового окладу та окладу за військовим званням протиправно обчислювався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на 01 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, тоді як в оскаржуваний період мав застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Відповідач АДПС України позов не визнав, вказуючи, що на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до п.4 Постанови №704 (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 року №1038 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704") (далі Постанова №1038) у грошовому забезпеченні діючим військовослужбовцям розміри посадових окладів та окладів за військовим званням продовжують встановлюватись, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року. Кабінет Міністрів України, зазначивши розмір 1 762 гривні, який відповідає встановленому п.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковому мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, не змінив умови обрахунку грошового забезпечення для діючих військовослужбовців усіх силових структур, в тому числі і для військовослужбовців Держприкордонслужби. А тому, починаючи з березня 2018 року і по теперішній час розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями діючих військовослужбовців, розраховуються виходячи з розміру 1762 грн. та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Відповідно до ч.3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Отже, враховуючи вищенаведене, твердження позивача відносно протиправної бездіяльності АДПС України, які полягають у застосуванні з 01 січня 2020 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, при нарахуванні грошового забезпечення, одноразової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані календарні дні основної відпустки та додаткової відпустки як учасника бойових є помилковими, оскільки інше застосування розрахункової величини, аніж визначено п.4 Постанови №704 буде протиправним та суперечитиме ч.2 ст. 19 Конституції України.

Відповідач в/ч НОМЕР_2 позов не визнав, вказуючи що не є, та не може бути в цілому належним відповідачем у справі №420/25540/23. Також відповідач звертає увагу, що відповідно до п.293 "Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі Україні", затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. Тобто ОСОБА_1 , мав бути розрахований в Азово-Чорноморському регіональному управлінні (Військовій частині НОМЕР_3 ) або його правонаступником АДПС України.

Також в/ч НОМЕР_2 вказував, що відповідно до п.4 Постанови №704 (що діяла з 04 вересня 2019 року до 03 листопада 2020 року, тобто п.4 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018), установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 i 14. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07 грудня 2017 року №2246-VIII, визначено розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, станом та з 01.01.2018, складає 1700 грн. 00 коп. Відповідач звертає увагу на той факт, що в/ч НОМЕР_2 проводив розрахунки посадових окладів військовослужбовців, які проходили військову службу в даному органі охорони державного кордону в період з 04 вересня 2019 року по 03 листопада 2020 року, із дотриманням вищевказаних положень чинних та діючих на той момент (момент виникнення та існування відповідних правовідносин) норм чинного законодавства України. Також відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до АДПС України, в/ч НОМЕР_2 про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано бездіяльність АДПС України щодо здійснення перерахунку та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2020 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбачену п.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), грошової компенсації за не використані дні основної (щорічної) відпустки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704, протиправною;

Зобов`язано АДПС України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 у грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, допомогу на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену п.2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ, грошову компенсацію за не використані дні основної (щорічної) відпустки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704.

В апеляційній скарзі АДПС України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- за приписами ч.4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Таким чином, законодавцем делеговано повноваження встановлювати розміри грошового забезпечення діючим військовослужбовцям лише Кабінету Міністрів України Так, п.4 Постанови № 704 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.;

- Кабінетом Міністрів України в період з 29 січня 2020 року по 17 травня 2023 року жодних змін у п.4 Постанови №704 внесено не було. Такі зміни були внесені лише 18 травня 2023 року Постановою №481. Відповідно до п.32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №870 від 06 вересня 2005 року, визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом. Дія акта Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акта або із зазначенням в тексті акта про визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи про його скасування. Отже, визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, автоматично не поновлює дію попереднього акту.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та рішення прийнято з додержанням вимог процесуального та матеріального законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги АДПС України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини:

ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_4 ).

Представник позивача звернувся до АДПС України із заявою в якій просив здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 29 січня 2020 року по 18 лютого 2020 року, допомогу на оздоровлення за 2020 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, грошову компенсацію за не використані дні основної (щорічної) відпустки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови №704.

За результатом розгляду заяви АДПС України надано відповідь від 31 серпня 2023 року за №11/С-12574-19203 в якій зазначено, що Постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" (набрала чинності з 20 травня 2023 року) (далі Постанова №481) установила, що розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями для військовослужбовців обчислюються виходячи з розміру 1 762 грн. та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 i 14. Враховуючи вищезазначене, на цей час відсутні підстави для здійснення ОСОБА_1 перерахунку зазначених видів грошового забезпечення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 січня 2020 року дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п.4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням. Натомість, як зазначалось відповідачем застосовувався розмір прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року, а не встановлений законом на 01 січня календарного року, зокрема у 2020 році. Отже, відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні відповідних перерахунків та виплаті сум грошового забезпечення, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, п.п.3, 4 Постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 п.п.4, 6 Постанови Кабінет Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення, окрім іншого, входять посадовий оклад та оклад за військовим званням.

Частиною 4 ст. 9 Закону № 2011-XII вказано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, яка передбачала з 01 березня 2018 року збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.

Пунктом 2 Постанови №704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови №704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103).

Пунктом 6 Постанови №103, внесено зміни Постанови №704, внаслідок яких п.4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Отже, станом на 01 січня 2018 року та 01 січня 2019 року п.4 Постанови №704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року".

Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким були внесені зміни до п.4 Постанови №704.

Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п.4 Постанови №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30 липня 2018 року), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Відповідно ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, саме з 29 січня 2020 року дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція п.4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21.

За таких обставин, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідачем застосовувався розмір прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року, а не встановлений законом на 01 січня календарного року, зокрема у 2020 році.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у здійсненні відповідних перерахунків та виплаті сум грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.