Справа № 420/21580/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 09 липня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.04.2024 року №72 та від 10.05.2024 року №72.

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення - 03.04.2024 року, зарахувавши: до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року - КУ «Міська поліклініка №6» та з 08.09.2015року по 03.04.2024 року в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6»;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає, що по досягненню 50-річного віку, а саме 03.04.2024 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1. Так, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, який був уповноважений розглянути подану мною заяву. Однак, рішенням від 10.04.2024 року № 72 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а свою відмову управління обґрунтувало тим, що не враховано до пільгового стажу період роботи згідно довідки від 03.04.2024 року № 16, оскільки надана довідка про пільговий характер роботи не відповідає порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченого п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 за формою згідно з додатком №5, а саме посада «рентген лаборант рентгенологічного відділення та кабінету «не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, заняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), відсутня інформація про відпустки без збереження заробітної плати та відсутня реорганізація КУ «Міська поліклініка №6» в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6». Довідка потребує уточнення та перевірки. З метою досудового врегулювання справи, позивачка 03.05.2024 року повторно звернулась до управління з питання призначення пенсії на пільгових умовах та надала додаткові документи (накази про атестацію робочого місця, довідку на підтвердження періодів роботи та перебування у відпустках), однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.05.2024 року № 72 їй було повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за сп. №1. На цей раз відмову обґрунтувало тим, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.2016 по 31.03.2024 та з 01.04.2019 по 26.03.2024 згідно довідки про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у зв`язку з тим, що: згідно трудової книжки від 28.02.1995 та довідки № 17 від 04.04.2024 вона працювала на посаді «рентген-лаборанта», «рентген лаборант». Вказані посади не передбачені розділом XIX підрозділу «Охорона здоров`я» в Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, наявна посада молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, заняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); підрозділ 19, код КП 3229 відсутній в Списку № 1; у Переліках робочих місць, професій, посад, робітникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, затверджених наказами № 111 від 15.06.2016 року, № 129 від 14.06.2021 року відсутня посада «молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)».

Вважаючи, вищезазначені дії та рішення відповідача протиправними, незаконними та такими, що порушують права та інтереси позивачки, остання звернулася з даним позовом до суду.

Позиція відповідачів обґрунтовується наступним

Відповідачі не погоджується з позовними вимогами позивача, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначають, що розглянувши надані ОСОБА_1 документи, на вимогу до ч. 5 ст. 45 Закону №1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 72 від 10.04.2024 року та рішенням № 72 від 10.05.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, якими позивачці відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вік ОСОБА_1 на момент звернення до територіальних органів Пенсійного фонду 50 років 00 місяців 08 днів.

Страховий стаж позивачки становить 25 років 06 місяців 03 дні. Пільговий стаж за списком №1- 00 років 00місяців 00днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період: - навчання з 01.09.1991 року по 28.02.1994 року, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 від 28.02.1994, оскільки відсутнє свідоцтво про укладення шлюбу ( ОСОБА_2 ); - до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2016 по 31.03.2024 та з 01.04.2019 по 26.03.2024, згідно довідки про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у зв`язку з тим що: - згідно трудової книжки від 28.02.1995 та довідки №17 від 04.04.2024 ОСОБА_1 працювала на посаді «рентген-лаборанта», «рентгенолаборанта». Вище вказані посади не передбачені, розділом ХІХ підрозділу «Охорона здоров`я» в Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016 ( даліСписок №1) наявна посада «Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)»; - підрозділ 19, код КП 3229 відсутній в Списку № 1; - у переліках робочих місць, професій, посад, робітникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 затверджених наказами №111 від 15.06.2016, №129 від 14.06.2021 відсутня посада «молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)». Враховуючи вищезазначене, відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

26 липня 2024 року від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/30890/24).

07 серпня 2024 року від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/32476/24).

Станом на 30 вересня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

По досягненню 50-річного віку, а саме 03.04.2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, який був уповноважений розглянути подану позивачкою заяву.

Рішенням від 10.04.2024 року № 72 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відмова обґрунтована тим, що не враховано до пільгового стажу період роботи згідно довідки від 03.04.2024 року № 16, оскільки надана довідка про пільговий характер роботи не відповідає порядку підтвердження пільгового стажу, передбаченого п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 за формою згідно з додатком №5, а саме посада «рентген лаборант рентгенологічного відділення та кабінету «не відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 (Молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, заняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), відсутня інформація про відпустки без збереження заробітної плати та відсутня реорганізація КУ «Міська поліклініка №6» в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6». Довідка потребує уточнення та перевірки .

З метою досудового врегулювання справи, позивачка 03.05.2024 року повторно звернулась до управління з питання призначення пенсії на пільгових умовах та надала додаткові документи (накази про атестацію робочого місця, довідку на підтвердження періодів роботи та перебування у відпустках).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.05.2024 року № 72 позивачці було повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Відмову обґрунтовано тим, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.2016 року по 31.03.2024 року та з 01.04.2019 року по 26.03.2024 року згідно довідки

про підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у зв`язку з тим, що: згідно трудової книжки від 28.02.1995 та довідки № 17 від 04.04.2024 позивачка працювала на посаді «рентген-лаборанта», «рентген лаборант». Вказані посади не передбачені розділом XIX підрозділу «Охорона здоров`я» в Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, наявна посада молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, заняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); підрозділ 19, код КП 3229 відсутній в Списку № 1; у Переліках робочих місць, професій, посад, робітникам, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, затверджених наказами № 111 від 15.06.2016 року, № 129 від 14.06.2021 року відсутня посада «молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)».

Вважаючи, вищезазначені дії та рішення відповідача протиправними, незаконними та такими, що порушують права та інтереси позивачки, остання звернулася з даним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ (далі - Закон №1058-ІУ) також зазначене право деталізоване у Законі України від 05.11.1991 року № 1788-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788).

Відповідно до ст.1 Закону № 105 8-ІV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІУ передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону № 105 8-ІV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 105 8-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Статтею 62 Закону № 1788-ХП передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зокрема, відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 від 28.02.1995 року стаж позивачки складає: з 28.08.1995 року - 20.07.2006 року - Управління служби безпеки України по Одеській області; з 01.02.2013 року - 31.07.2013 року - КУ «Міська поліклініка № 6»; з 08.09.2015 року - КУ «Міська поліклініка № 6», з 01.04.2019 року - реорганізовано в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6» .

Також, згідно записів №6 та № 9 трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 28.02.1995 року, роботодавцем підтверджується, що за результатами атестації робочого місця посада рентген-лаборанта відноситься до переліку за списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 16 від 03.04.2024 року, що видана КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6», підтверджується, що позивачка працювала рентгенлаборантом рентгенологічного відділення та кабінету (молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), та зазначена посада передбачена списком №1 розділу XIX постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Таким чином, підприємство підтверджує пільговий характер роботи позивачки, а також зазначає, що посада рентгенлаборанта рентгенологічного відділення та кабінету аналогічна молодшого спеціаліста з медичною освітою рентгенівських відділень і кабінетів).

Також варто зазначити, що відповідно до пунктів 3, 4.2 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці і виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Разом з тим, пунктом 4.3 Порядку № 383 передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту - 2 цього Порядку.

Відповідно до пунктів 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Органами Пенсійного фонду зараховано до страхового стажу 25 років 06 місяці 03 дні. До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.01.2016 року по 31.03.2019 року та з 01.04.2019 року по 26.03.2024 року, згідно довідки від 03.04.2024 року № 16, оскільки посада зазначена в пільговій довідці рентгенлаборант рентгенологічного відділення та кабінету (молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів) не передбачена Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року, (в переліку зазначено молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенхірургічний блок)).

Також, у довідці від 03.04.2024 року № 16 КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6» міститься інформація, щодо атестації робочих місць, умов та характеру виконуваної роботи, а також підтверджено те, що позивачка працювала повний робочий день з 01.01.2016 року по 31.03.2019 року та з 01.04.2019 року по 26.03.2024 року на посаді рентгенлаборанта рентгенологічного відділення та кабінету (молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)) та виконувала роботу у зоні рентген-випромінювання, готувала рентген-обладнання до роботи та хімічні реактиви.

Таким чином, посилання відповідача на те, що у наданій позивачкою пільговій довідці зазначена посада не передбачена Постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 року, не спростовує факту роботи на посаді, що належить до Списку № 1.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Трудова книжка позивачки включає в себе відповідні записи, наявні відповідні уточнюючі довідки, у яких підтверджено факт роботи на посаді передбаченій Списком № 1, а також мною до управління були надані накази про підсумки проведення атестації робочих місць я шкідливим умовам праці.

Додатково суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише в разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Таким чином, збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватися лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом по справі № 172/718/17 у рішенні від 27.02.2018 та ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/24182/15 від 17.05.2016.

Крім того, Наказом Міністерства охорони здоров`я № 340 від 28.11.1997 року затверджено «Положення про кабінет рентгенодіагностики», пункти 1.1 та 1.2 якого передбачають, що кабінет рентгенодіагностики (далі-кабінет) входить до складу рентгенодіагностичного відділення або в залежності від місцевих умов існує як самостійний підрозділ закладу; персонал кабінету складається із лікарів-рентгенологів, рентген лаборантів, молодших медичних сестер по догляду за хворими в рентген-кабінетах або санітарок. Очолює кабінет лікар-рентгенолог.

Пунктом 3.4 вказаного Положення передбачено, що штати кабінету встановлюються згідно з штатними нормативами рентгенодіагностичних відділень кабінетів), виходячи із обсягу робіт і розрахункових норм часу на проведення рентгенодіагностичних досліджень.

Також, відповідно до пункту 4.14 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 року № 742 «Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою», робота на посадах рентгенлаборантів, технологів з рентгенологічної діагностики зараховується до стажу роботи для атестації за спеціальністю «рентгенологія».

Так, професійна назва «рентгенлаборант» міститься у Національному класифікаторі професій України ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту № 327 від 28.07.2010. Згідно з Положенням про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 742 від 23.11.2007, робота на посаді рентгенлаборантів зараховується до стажу роботи за спеціальністю «рентгенологія», що включена до номенклатури спеціальностей й молодших спеціалістів з медичною освітою, відповідно позиція Списку №1 «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою рентген лаборант інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)» поширюється на рентген лаборантів, у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах передбачених цією позицією Списку № 1.

Таким чином, посада рентгенолаборанта віднесена до посад за Списком № 1, що дає право на зарахування її до пільгового стажу роботи на цій посаді та призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На момент звернення позивачки до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, її вік становив 50 років, страховий стаж складав більше 25 років, пільговий стаж за списком № 1 складав 8 років 2 місяці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІУ, починаючи з 03.04.2024 року.

Частиною першою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року № 4- рс 2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні в від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та справедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення про відмову в призначенні пенсії №72 від 10.04.2024 року та №72 від 10.05.2024 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення - 03.04.2024 року, зарахувавши: до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року - КУ «Міська поліклініка №6» та з 08.09.2015року по 03.04.2024 року в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6», суд зазначає наступне.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та обрахунку пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати належний орган призначення пенсії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 03.04.2024 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.245 КАС України, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 КАС України, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового страхового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року - КУ «Міська поліклініка №6» та з 08.09.2015року по 03.04.2024 року в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6» та з урахуванням висновків суду у даній справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 03.04.2024 року.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 03.04.2024 року підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 2 422,40 грн., підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №72 від 10.04.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №72 від 10.05.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового страхового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 01.02.2013 року по 31.07.2013 року - КУ «Міська поліклініка №6» та з 08.09.2015року по 03.04.2024 року в КНП «Консультативно-діагностичний центр № 6».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення / перерахунок пенсії від 03.04.2024 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (площа Свободи, буд. 5, Держпром, 3, під. 2, м. Харків, 61000, 4).

Суддя С.О. Cтефанов