Справа № 520/2002/23
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 жовтня 2024 р. справа № 520/2002/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДСНС України в Харківській області від 16 серпня 2022 року №399 о/с про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДСНС України в Харківській області від 16 серпня 2022 року №404 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу;

- поновити ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді з дня звільнення 17 серпня 2022 року;

- стягнути з Головного управління ДСНС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з дати звільнення по день поновлення на роботі, з урахуванням раніше виплачених сум;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати - у межах одного місяця.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №520/2002/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Постановою Верховного суду від 05.06.2024 у справі №520/2002/23 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі №520/2002/23 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2024 справу розподілено новому складу суду та передано в провадження судді Біленського О.О.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 адміністративну справу №520/2002/23 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п. 1 та п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.

У період з 12.08.2024 по 09.09.2024 суддя Біленський О.О. перебував у відпустці.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходив службу з званням сержанта служби цивiльного захисту на посаді командира вiддiлення 33 ДПРП 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області. Наказом Головного управління ДСНС України в Харківській області від 16.08.2022 №399 о/с позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. Наказом Головного управління ДСНС України в Харківській області від 17.08.2022 №404 о/с позивача звільнено зі служби з 17.08.2022 за пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 - у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. Позивач вважає незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби за пп. 6 п. 176 Положення №593, оскільки - звільнення за систематичне невиконанням умов контракту можливе після вчинення повторного дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Водночас позивач, за його словами, раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Крім цього, стверджує, що мав поважні причини невиходу на службу, зокрема, позивач продовжував виконувати свої службові обов`язки стільки, скільки це було можливо, однак, з огляду на реальну загрозу життю та здоров`ю, був змушений евакуюватися в безпечне місце. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до п. 80 Дисциплінарного статуту до позивача було застосовано крайній захід дисциплінарного випливу, так як вчинене дисциплінарне правопорушення, а саме: не вихід на службу, під час початку збройної агресії російської федерації на територію України (повномасштабне вторгнення) є грубим дисциплінарним правопорушенням, яке мало систематичний характер та яке не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту, що за своєю чергою призвело до порушення присяги позивачем, контракту та нормативно правових актів і призвело до підриву функціонування пожежно-рятувального підрозділу. Відповідач зазначив, що позивач ухилявся від проходження служби цивільного захисту в особовий період, за що передбачена кримінальна відповідальність ст. 336-1 КК України. Позивачем було допущено порушення службової дисципліни, невиконання наказів та розпоряджень начальників, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на орган чи підрозділ цивільного захисту завдань, в результаті чого дану особу притягнено до дисциплінарної відповідальності, службове розслідування було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, а отже підстав для скасування його та рішень, які були прийняті за результатами нього відсутні. Також, відповідач наголосив на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду. Твердження позивача про те, що на нього раніше не накладалися дисциплінарні стягнення відповідач у відзиві не заперечує.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав позицію, викладену в позовній заяві, та заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відзив на позов не має в собі відомостей та підтверджуючих доказів наявності у позивача станом на час його звільнення за пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу, діючих дисциплінарних стягнень. Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду позивач зазначив, що зі спірними наказами позивач був ознайомлений, отримавши відповідь відповідача на адвокатський запит, що датована 19.01.2023, а з позовом позивач звернувся 31.01.2023, тобто в межах одного місяця, тому доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду вважає необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1 проходив службу зі званням прапорщика служби цивiльного захисту на посаді пожежника-рятувальника 33 ДПРП 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З 24.02.2022 с. Липці Харківської області, де розташовувався підрозділ, у якому проходив службу позивач, перебував на тимчасово окупованій території.

13.06.2022 відповідно до наказу 4 Державного пожежно-рятувального загону призначено службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі.

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 16.08.2022 №399 о/с позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби на підставі підпункту 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 17.08.2022 №404 о/с позивача звільнено зі служби з 17.08.2022 за підпунктом 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Позивач, вважаючи протиправними накази відповідача від 16.08.2022 №399 о/с про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та від 17.08.2022 №404 о/с в частині звільнення позивача на підставі пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс цивільного захисту України (далі - КЦЗ України, в редакції станом на час спірних правовідносин) від 2 жовтня 2012 року №5403-VI регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Згідно ч. 1 ст. 101 КЦЗ України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КЦЗ України на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати свій службовий обов`язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 КЦЗ України щодо проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт, з-поміж іншого, з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту.

Згідно з ч. 4 ст. 103 КЦЗ України форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 106 КЦЗ України контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу.

Дисциплінарний статут служби цивільного захисту, затверджений Законом України від 5 березня 2009 року №1068-V (далі - Дисциплінарний статут, в редакції станом на час спірних правовідносин) визначає сутність службової дисципліни, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту щодо її додержання, види заохочення та дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування. Дія цього Статуту поширюється на всіх осіб рядового і начальницького складу, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Пунктом 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту.

Згідно з пунктами 3-4 Дисциплінарного статуту службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби, з-поміж іншого, виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів. Порушення службової дисципліни є дисциплінарним правопорушенням.

Відповідно до пункту 57 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.

Пунктом 68 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.

Пунктами 75-76 Дисциплінарного статуту встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу, які порушили службову дисципліну, можуть бути накладені лише визначені цим Статутом дисциплінарні стягнення, що відповідають ступеню вини особи. Відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до п. 80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.

Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу регулюється Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 11.07.2013 №593 (далі - Положення, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Згідно з п. 3 Положення особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Відповідно до п. 29 Положення особи рядового і начальницького складу можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту.

Пунктом 45 Положення визначено, що контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає Державна служба України з надзвичайних ситуацій, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

За змістом п. 51 Положення контракт укладається у двох примірниках по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу, за формою згідно з додатками 1 і 2, кожний з яких підписується особою, яка вступає на службу цивільного захисту чи продовжує її, і посадовою особою Державної служби України з надзвичайних ситуацій, якій надано право на підписання контракту, скріплюється гербовою печаткою відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту і зберігається у кожної із сторін.

Примірник контракту, що залишається в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, долучається до матеріалів для формування особової справи особи, яка приймається на службу цивільного захисту, особової справи особи рядового чи начальницького складу, яка продовжує службу цивільного захисту.

Після укладення контракту видається наказ по особовому складу про прийняття на службу цивільного захисту і призначення на посаду.

Згідно з п. 53 Положення строк дії контракту обчислюється з дня набрання ним чинності. Про день набрання чинності контрактом робиться відповідний запис в усіх примірниках контракту. Строк дії контракту обчислюється повними роками.

У відповідності до п. 56 Положення днем припинення строку дії контракту вважається, зокрема, день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби цивільного захисту (але не раніше дня виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій) - у разі дострокового розірвання контракту.

Згідно пп. 6 п. 176 Положення контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Згідно п. 68 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.

Відповідно до п. 80 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту або через службову невідповідність є крайнім заходом дисциплінарного впливу і може застосовуватися у разі, якщо раніше вжиті заходи дисциплінарного впливу не дали позитивних результатів або якщо вчинене дисциплінарне правопорушення не сумісне з перебуванням на службі цивільного захисту.

Як встановлено з матеріалів даної справи, згідно висновку службового розслідування підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача стали наступні обставини: командиром відділення 33 ДПРП 4 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області сержантом служби цивільного захисту ОСОБА_1 порушено вимоги Присяги служби цивільного захисту, законів України та вчинено грубий дисциплінарний проступок, несумісний з подальшим проходженням служби, а саме у період з травня 2022 року по 08.08.2022 фактично не вийшов на службу в умовах введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, чим порушив службову дисципліну. Не повідомляє та не доповідає безпосередньому керівникові про своє місце знаходження, чим фактично проявляє байдужість до подальшого проходження служби в органах та підрозділах цивільного захисту.

Зі змісту оспорюваного наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №399 о/с від 16.08.2022 встановлено, що командир відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 опинився в умовах окупації російськими військовими та продовжував виконувати свої службові обов`язки. 05.05.2022 у зв`язку з погрозами з боку військових російської федерації, він разом з особовим складом був змушений покинути підрозділ. В подальшому ОСОБА_2 на зв`язок не виходив та до жодного пожежно-рятувального підрозділу не прибув. Виходячи з вищевикладеного, згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та ст. 1 Закону України "Про оборону України" ОСОБА_2 ухиляється від проходження служби цивільного захисту, чим грубо порушує службову дисципліну. На підставі висновку службового розслідування та відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-ХІІ, керуючись пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 8, абзацом 2 п. 58, п. 68 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту України, статтями 106, 108 Кодексу цивільного захисту України, п. 34 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 11.07.2013 №593, п. 2 розділу ХХІ Інструкції про порядок виплати грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 №623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за №936/32388. Відтак, за невихід на службу без поважних причин сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 33 ДПРП 4 ДПРЗ, притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №404 о/с від 17.08.2022 на підставі Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено зі служби у запас Збройних Сил України (із постановкою на військовий облік) за п. 176 підпункту 6 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту) сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , без поновлення виплати грошового забезпечення.

Так, позивача було звільнено зі служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Обставини даного спору свідчать про те, що у цій справі ключовим є питання тлумачення поняття "систематичне невиконання умов контракту" як підстави для припинення (розірвання) контракту про проходження служби цивільного захисту і звільнення зі служби.

Законодавство, яке стосується порядку проходження громадянами України служби цивільного захисту, не містить визначення поняття "систематичне невиконання умов контракту".

Однак, у спорах, які стосувалися законності звільнення зі служби цивільного захисту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового чи начальницького складу, касаційний суд тлумачив наведене поняття.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.11.2020 у справі №814/1722/16 зазначив, що поняття систематичність передбачає застосування до особи заходів дисциплінарного впливу до вчинення нею проступку, після якого керівником прийнято рішення про звільнення зі служби.

Водночас Верховний Суд дійшов висновку, що систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією зі сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останнього року служби (пункт 39 вказаної постанови).

Крім цього, у постанові від 10.06.2021 у справі №560/3025/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що під терміном "систематичне невиконання умов контракту" слід розуміти вчинення дисциплінарного проступку особою рядового і начальницького складу після застосування дисциплінарного стягнення до такої особи, яке не втратило юридичної сили.

Наявність у особи рядового і начальницького складу двох або більше дисциплінарних стягнень, накладених на вказаних осіб протягом року, є підставою для звільнення їх із служби цивільного захисту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Вказані висновки підтримав Верховний Суд у постанові від 09.08.2021 у справі №340/448/19 та постанові від 04.04.2024 у справі № 520/2001/23.

Наведена практика, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування, свідчить про те, що для кваліфікації поведінки особи рядового чи начальницького складу як «систематичне невиконання умов контракту» достатньо вчинення нею двох дисциплінарних проступків протягом останнього року служби за тієї умови, що попереднє стягнення має юридичну силу.

Також, судом враховується, що у постанові від 04.04.2024 у справі №520/2001/23 Верховний Суд зауважив, що юридичний зміст підпункту 6 пункту 176 Положення №593 та правила застосування цієї правової норми, зокрема, щодо розуміння «систематичності», не може ставитися у залежність від зміни об`єктивних умов її застосування, у цьому випадку - факту оголошення в Україні воєнного стану, якщо самою нормою цього не передбачено або до неї не було внесено відповідних змін.

Така ж правова позиція підтримана Верховними Судом у постановах від 10.05.2024 у справі №520/1998/23 та від 05.06.2024 у справі №520/2002/23.

У даному випадку відповідач прийняв рішення про звільнення позивача у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, тобто з тієї підстави, що передбачає наявність раніше застосованих заходів дисциплінарного впливу.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо застосовування до позивача дисциплінарних стягнень протягом останнього року служби на момент прийняття наказу №399 о/с від 16.08.2022.

Тобто, у спірних правовідносинах не вбачається систематичного невиконання умов контракту позивачем.

Відповідачем не надано до суду доказів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності перед прийняттям оскаржуваних наказів. Натомість, матеріалами справи підтверджується відсутність у позивача будь-яких дисциплінарних стягнень перед прийняттям оскаржуваних наказів.

Відтак, зазначене вище унеможливлює притягнення позивача до такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби та звільнення останнього зі служби у запас за пунктом 176 підпункту 6 Положення, саме у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, оскільки відсутня ознака систематичності невиконання умов контракту.

При цьому суд зазначає, що в межах розгляду даної справи позивачем не зазначено та не надано жодних доказів щодо поважності причин неявки на робоче місце, що свідчить про наявність дисциплінарного проступку, що виразився в ухиленні від проходження служби.

Водночас, частина 6 ст. 43 Конституції України, гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування статті 13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Аманн проти Швейцарії" (Заява №27798/95 п. 88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника

Разом з тим, сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини").

Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

При цьому, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 01 липня 2003 року по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при вчиненні спірних дій, діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дій (прийняття рішення), без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з дотриманням принципу верховенства права.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, з огляду на наведені вище висновки, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірність його наказів, оспорюваних у даній справі.

Таким чином, під час розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №399 о/с від 16.08.2022 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також про визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №404 о/с від 17.08.2022 про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що при винесенні оспорюваних наказів Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області діяло в порядку та в межах чинного законодавства України та не було порушено прав позивача, є такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду.

Верховний Суд у Постанові від 25.08.2020 у справі №826/19766/16 зауважував, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення і тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно п. 184 Положення особи рядового і начальницького складу, стосовно яких прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, мають право оскаржити таке рішення у порядку, встановленому законодавством.

У разі визнання рішення про дострокове розірвання контракту незаконним особи рядового і начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №821/1226/16).

З огляду на протиправність звільнення позивача, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на службі цивільного захисту на посаді командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 з наступного дня за днем звільнення (17.08.2022), а саме з 18.08.2022.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту регулюється Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 №623 (далі - Інструкція №623).

Пунктом 14 розділу XХVІІ Інструкції №623 визначено, що особам рядового і начальницького складу, яких було звільнено зі служби, а потім поновлено на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із дня звільнення виплачується за посадою, з якої їх було звільнено.

Зі змісту Інструкції №623, яка є спеціальною для вирішення даних спірних правовідносин та діяла на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення осіб рядового складу служби цивільного захисту обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Однак, з матеріалів справи судом встановлено, що згідно наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №291 від 14.06.2022 позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 30.05.2022.

Отже, у ОСОБА_1 відсутня заробітна плата за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення (червень, липень 2022 року).

Абзацом 4 п. 2 Порядку №100 визначено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно з п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абзацу 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як свідчать матеріали справи, Наказом ГУ ДСНС України в Харківській області від 17.08.2022 №404 о/с позивача було звільнено зі служби з 17.08.2022 за підпунктом 6 пункту 176 Положення №593 - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом 31.01.2023, тобто більше ніж через п`ять місяців після звільнення. При цьому, жодних пояснень та відповідних доказів щодо місця перебування позивача, своєчасного звернення до суду позивач не подав.

Отже, суд доходить висновку, що розгляд заяви позивача тривав більше одного року, в тому числі, через пасивну (недобросовісну) поведінку позивача, який ініціював розгляд справи більше ніж через п`ять місяців після його звільнення.

Беручи до уваги викладені обставини, суд вважає, що вимушений прогул позивача в даній справі підлягає оплаті в межах одного року за приписами статті 235 КЗпП України.

Згідно довідки про доходи №686 від 26.09.2024, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, судом встановлено, що у квітні 2022 року грошове забезпечення позивача становило 12506,30 грн., у травні 2022 року - 12014,39 грн. Всього: 24520,69 грн.

Квітень 2022 року містив 30 календарних днів, травень 2022 року містив 31 календарний день.

Виходячи з вказаних показників, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 401,98 грн. (24520,69 грн. / 61 календарних днів).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь позивача складає 146722,70 грн. (401,98 грн. х 365 днів).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи норми законодавства, наведені вище, рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Судом встановлено, що копія оскаржуваного наказу про звільнення була отримана позивачем 19.01.2023 у відповідь на адвокатський запит представника позивача, що підтверджується копією листа ГУ ДСНС України в Харківській області від 19.01.2023 за №65010-368/65190.

Доказів вручення позивачу наказу про звільнення до 19.01.2023 матеріали справи не містять.

З даним позовом позивач звернувся до суду 31.01.2023, тобто позивач подав до суду позов з дотриманням місячного строку.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У контексті оцінки доводів позовної заяви суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи позовної заяви отримали достатню оцінку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №399 о/с від 16.08.2022 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №404 о/с від 17.08.2022 про звільнення сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поновити ОСОБА_1 на службі цивільного захисту на посаді командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.08.2022.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.08.2022 по 18.08.2023 в розмірі 146722 (сто сорок шість тисяч сімсот двадцять дві) грн. 70 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 з надзвичайних ситуацій у Харківській області з 18.08.2022 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.