Справа № 320/3587/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3587/24 Суддя (судді) першої інстанції: Парненко В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

суддів: Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "МІСТО БАНК", Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "МІСТО БАНК" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "МІСТО БАНК" (далі - позивач, ПАТ "МІСТО БАНК") звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в м. Києві щодо не підготування та не подання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення ПAT "МІСТО БАНК" надміру сплаченої суми по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 139933,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в м. Києві підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок про повернення на користь ПАТ "МІСТО БАНК" надміру сплаченої суми по земельному податку з юридичних осіб у" розмірі 139 933,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що податковий орган порушив права позивача в частині не підготовки та не передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення відповідних сум коштів з бюджету. Крім того, позивач зазначає, що вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З урахуванням чого, у позивача відсутній податковий борг у розумінні ПК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову ГУ ДПС у м.Києві, викладену у листі за №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021, у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,67 грн.

В іншій частині вимог позову - відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова позивачу у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум по земельному податку з юридичних осіб лише з підстав необхідності проведення документальної перевірки є неправомірною. Також суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, відсутні підстави для здійснення повернення сум грошових зобов`язань.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року у справі № 320/3587/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «МІСТО БАНК» задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Також апелянт стверджує, що відповідач фактично не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у АТ «МІСТО БАНК» податкового боргу та не навів жодних обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань та, відповідно, підставою для неподання відповідачем до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення.

Крім того, апеляційну скаргу подано Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, в якій представник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року в частині задоволених позовних вимог АТ «МІСТО БАНК», прийняти нове рішення, яким відмовити АТ «МІСТО БАНК» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що Головним управлінням ДПС у м. Києві було повідомлено про необхідність АТ «МІСТО БАНК» проведення документальної перевірки задля подальшого повернення надміру та/або помилково сплачених сум. Проте згідно інформаційних систем ГУ ДПС у м. Києві заява від АТ «МІСТО БАНК» так і не була отримана, а, отже, позивачем дане твердження було свідомо проігноровано, в результаті чого АТ «МІСТО БАНК» подало позовну заяву, твердження якої не відповідають нормам чинного законодавства. Вказує, що аналіз положень ПК України доводить правомірність посилання контролюючого органу на необхідність проведення контрольно-перевірочних заходів та спростовує твердження позивача про наявність факту протиправної бездіяльності контролюючого органу в рамках спірних правовідносин.

17 вересня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на апеляційну скаргу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Правління Національного банку України від 26.01.2021 №25-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «МІСТО БАНК» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2021 №85 «Про початок процедури ліквідації АТ «МІСТО БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» в АТ «МІСТО БАНК» розпочато процедуру ліквідації, строком на три роки, з 27 січня 2021 року до 26 січня 2024 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 15.02.2021 №159 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «МІСТО БАНК» всі повноваження ліквідатора АТ «МІСТО БАНК», окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, починаючи з 22.02.2021 делеговано провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Фонду - Білій І.В.

Інформацію про запровадження в АТ «МІСТО БАНК» процедури ліквідації та призначення Уповноваженої особи Фонду опубліковано на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за посиланням (https://www.fg.gov.ua/banki-v-upravlinni-fondu/banki-shcho- likviduyutsya/at-misto-bank) та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

23.05.2021 позивачем на адресу відповідача направлено електрону заяву №166 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,67 грн.

ГУ ДПС у м.Києві листом за №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021 повідомило, що перерахування помилково та/або надміру сплаченої суми, що виникла внаслідок зменшення задекларованих зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб можливе лише після проведення документальної перевірки.

З метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом (пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України).

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені ст.43 ПК України.

Пунктом 43.1 ст.43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 43.2 ст.43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з п.43.3 та п.43.4 ст.43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Пунктом 43.5 ст.43 ПК України встановлено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (п.43.6 ст.43 ПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішеннями, прийнятими державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Отже, умовами повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань є відсутність у платника податків податкового боргу і подання до контролюючого органу відповідної заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Судом першої інстанції встановлено, що факт наявності в інтегрованій картці позивача переплати визнається відповідачем та прямо відображено в листі від 29.03.2021 №33654/6/26-15-04-14-18, при цьому позивач подав відповідну заяву про повернення надміру сплачених коштів від 25.03.2021, в якій вказав суму переплати та номер рахунку в банку для перерахування коштів.

Наведене є підставою для формування контролюючим органом висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подання його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому судом першої інстанції вірно зауважено, що норми законодавства, що регулюють порядок повернення надміру сплачених сум, не визначають будь-яких інших умов, зокрема, проведення податкових перевірок. Крім того, перевірки з питань подання платниками податків заяв на повернення надміру сплачених коштів не передбачені у статті 75 Податкового кодексу України.

З огляду на що, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відмова позивачу у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум по земельному податку з юридичних осіб лише з підстав необхідності проведення документальної перевірки є неправомірною.

Водночас, судом встановлено, що станом 25.03.2021 року згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС по АТ «МІСТО БАНК» в ГУ ДПС у м. Києві обліковується податковий борг у сумі 945527,66 грн. в 29 інтегрованих картках платника податків, в 6 регіонах України, в тому числі в Головному управлінні ДПС у м. Києві в сумі 113274,01 грн.

Станом на 19.03.2024 року згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС по АТ «МІСТО БАНК» обліковується податковий борг у сумі 31783701,81 грн. в 28 інтегрованих картках платника податків, в 6 регіонах України, в тому числі в Головному управлінні ДПС у м. Києві в сумі 554063,85 грн.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для здійснення повернення сум грошових зобов`язань.

При цьому, наявність непогашеного податкового боргу не спростовано позивачем ані в суді першої інстанції, ані при зверненні з апеляційною скаргою.

Також безпідставними є посилання апелянта на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на безумовну підставу повернення коштів та відсутності боргу, оскільки цим Законом не регламентовано порядок повернення податковим органом неплатоспроможному банку коштів в якості переплати за наявності у такого банку податкового боргу.

Ці правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України, які і були застосовані до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була викладена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року у справі № 826/12323/16, яка в силу положень частини п`ятої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню апеляційним судом.

При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає безпідставним посилання позивача на вимоги статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно якої під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Аналіз наведеного положення визначає, що банк у процесі його ліквідації може обтяжуватись зобов`язаннями зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), механізм задоволення яких визначається статтею 52 такого Закону. Таким чином, наведене положення виключно визначає механізм погашення податкового боргу банку, що, у контексті наведеного вище, не свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин вимог статті 43 ПК України, як про це зазначає позивач.

Враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, який не спростований позивачем, відсутні підстави для здійснення повернення сум грошових зобов`язань.

В той же час, лист ГУ ДПС у м.Києві №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021 не містить визначених підстав для відмови у поверненні помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків, якими є наявність у такого платника непогашеної заборгованості перед бюджетом. Відмова податкового органу мотивована лише необхідністю проведення документальної податкової перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову ГУ ДПС у м.Києві, викладену у листі №336/6/26-15-04-14-18 від 29.03.2021 у поверненні надміру сплачених грошових зобов?язань зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 139 933,67 грн., через невірне зазначення підстав такої відмови.

Окремо слід зазначити щодо посилань представника позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та прийняття до уваги відзиву відповідача.

На думку позивача відзив на позовну заяву був поданий з пропуском строку на його подання. Позивач зазначає, що судом першої інстанції фактично прийнято рішення на підставі неналежних доказів, що були подані з пропуском строку на їх подання та які, не засвідчені належним чином.

Так, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 року було відкрито провадження по справі №320/3587/24 за адміністративним позовом АТ «МІСТО БАНК» та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі №320/3587/24 від 29 лютого 2024 року Головним управлінням ДПС у м. Києві було отримано 13.03.2024 року, що підтверджується відміткою канцелярії ( вх.. ГУ ДПС у м. Києві №13482/5 від 13.03.2024 року) (копію першої сторінки ухвали КОАС від 29.02.2024 року з вх.. номером ГУ ДПС у м. Києві додано до відзиву на апеляційну скаргу позивача).

Відзив на позовну заяву було відправлено Укрпоштою 28.03.2024 року, про що свідчить печатка Укрпошти на конверті, тобто враховуючи п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву з дня вручення даної ухвали (13.03.2024 року) - в межах наданого судом строку.

Водночас колегія суддів наголошує, що докази, які додані до відзиву на позовну заяву засвідченні штампом «ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ» та підписом посадової особи із зазначенням дати такого засвідчення, тобто належним чином.

Таким чином, доводи позивача в цій частині, спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянтів, викладені у скаргах, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "МІСТО БАНК", Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев