Справа № 200/2262/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року справа №200/2262/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 200/2262/24 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову йому в призначенні пенсії за віком від 13.02.2024 № 30 відповідно до частини 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відповідності до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди: навчання в учбовому пункті з 16.09.2001 по 17.09.2001, роботи учнем машиніста електровоза підземного з 18.09.2001 по 23.01.2002 на шахті ім. О.Г.Стаханова в/о «Красноармійськвугілля», роботи учнем електрослюсаря підземного з 24.01.2002 по 05.04.2002 на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля»; роботи з 05.10.2005 по 28.12.2005 на Відкритому акціонерному товаристві «Вугільна компанія «Красноармійська Західна № 1» в якості учня прохідника підземного та з 18.01.2006 по 06.02.2024 на Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 (із врахуванням 1,3, тобто врахуванням до кожного року роботи за 1 рік 3 місяці); проходження військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05.03.2022 по 19.02.2023, із зарахуванням кратності один місяць служби за три, відповідно до пункту 2.3 розділу 2 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчисленням вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 06.02.2024 про призначення пенсії з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів роботи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком незалежно від віку №30 від 13.02.2024 року на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 06.02.2024 року про призначення пенсії за віком та зарахувати при повторному розгляді вказаної заяви до його спеціального (пільгового) стажу за Списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання за професією: в учбовому пункті з 16.09.2001 по 17.09.2001 року, роботи учнем машиніста електровоза підземного з 18.09.2001 по 23.01.2002 на ДП по видобутку вугілля шахті ім. О.Г.Стаханова, роботи учнем електрослюсаря підземного з 24.01.2002 по 05.04.2002 на ДП по видобутку вугілля шахта ім. О.Г.Стаханова; період проходження військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 24.01.2023 та з 17.02.2023 по 19.02.2023 року виходячи з кратності один місяць служби за три, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив щодо зарахування судом першої інстанції зарахувати до пільгового стажу періоду роботи з 16.09.2001 по 17.09.2001 учнем машиніста електровоза підземного на шахті ім. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля», наступне.

Трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи, видані архівними установами.

Таким чином, записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим.

До пільгового стажу роботи не зараховані період навчання за фахом періоди навчання з 16.09.2001 по 17.01.2001, оскільки після закінчення навчання за спеціальністю «машиніст електровозу підземного, електрослюсар підземний» заявник працевлаштувався за професією «гірник з ремонту гірничих виробок». Отже управління не мало достатніх підстав для зарахування до пільгового стажу вищевказаного періоду роботи позивача.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 18.09.2001 по 05.04.2002, управління зазначає, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними, у зв`язку з тим, що ці періоди роботи були управлінням зарахований до страхового та пільгового стажу в добровільному порядку.

Щодо проходження військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 19.02.2023, із зарахуванням кратності один місяць служби за три, відповідно до пункту 1.3 розділу 2 «Положення про організацію «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчисленням вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України» та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014, управління зазначило наступне.

Статтею 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 57 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Управління вважає помилковим посилання позивача на правові висновки Верховного Суді викладеними у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 185/7049/16-а, оскільки ця справа була розглянута до внесення змін до Порядку № 393 від 16.02.2022. Статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Законодавець чітко визначив, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно в календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах. Пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії. Тобто, після внесення вищезазначених змін в Постанову № 393, було усунуто існуючу на той час колізію в законодавстві щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

06.02.2024 року позивач із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах звернувся до територіальних органів ПФУ на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується спірним рішенням про відмову прийнятим відповідачем від 13.02.2024 року та відповідно копією наявної в матеріалах справи заяви позивача про призначення пенсії від 06.02.2024 року.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням якого № 30 від 13.02.2024 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вікм незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу (а.с. 13).

Рішення обґрунтовано таким.

06.02.2024 року до управління звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із заявою щодо призначення пенсії незалежно від віку, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року.

Згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 25 років 01 місяць 05 днів, пільговий стаж роботи заявника становить 20 років 05 місяців 03 дні, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах для визначення права на пенсію незалежно від віку за провідними професіями на підземних роботах з урахуванням кратності становить 17 років 01 місяць 16 днів, на підземних роботах відповідно до Постанови КМУ від 31.03.1994 року № 202 становить 02 роки 03 місяці 13 днів.

До страхового стажу роботи зараховані всі періоди.

До пільгового стажу роботи не зараховані як періоди навчання за фахом періоди навчання з 01.09.1998 по 17.09.2001, з 06.04.2002 по 12.04.2002 згідно диплому НК № 17448993 від 12.04.2002, оскільки після закінчення навчання за спеціальністю «машиніст електровозу підземного, електрослюсар підземний» заявник працевлаштувався за професією «гірник з ремонту гірничих виробок».

Позивач звернувся із заявою до відповідача від 26.02.2024 року, в якій просив уточнити періоди його пільгового стажу, які не враховані Пенсійним фондом та з яких підстав з посиланням на норми чинного законодавства (а.с. 14).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відповідь від 18.03.2024 року на заяву позивача, в якій по суті було продубльовано зазначене відповідачем у його спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії від 13.02.2024 року.

Згідно абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

За абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

Зігдно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

За п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

За п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом встановлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України: від 11.03.1994 року №162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст.62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

За ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Крім того, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Згідно копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 :

- з 01.09.1998 по 12.04.2002 року зачислений до ПТУ №105 у м. Димитрові на навчання за професією машиніст електровозу підземний, електрослюсар підземний, номера записів 1,2 в трудовій книжці;

- з 16.05.2002 по 09.10.2003 року служба в лавах ЗСУ, номер запису 3 в трудовій книжці;

- з 03.12.2003 по 19.12.2003 року заняття в учбовому пункті на ВАТ «Вугільна компанія» «Шахта Краснолиманська Західна №1», номер запису 4 в трудовій книжці;

- з 20.12.2003 по 21.04.2004 року прийнятий учнем гірника по ремонту гірничих виробок підземних, номер запису 5 в трудовій книжці;

- з 22.04.2004 по 04.10.2005 року переведений гірником по ремонту гірничих виробок 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номер записів 6 в трудовій книжці;

- з 05.10.2005 по 17.01.2006 року переведений учнем прохідника підземного з повним робочим днем у шахті на час практики по 28.12.2005 року, номер запису 7 в трудовій книжці;

- з 18.01.2006 по 30.11.2015 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем у шахті, номера записів 8,9 та 10 в трудовій книжці;

- з 01.12.2015 року по 10.01.2016 року прийнятий прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 15 в трудовій книжці;

- з 11.01.2016 переведений прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті, номер запису 16 в трудовій книжці.

Суд, проаналізувавши позовні вимоги позивача зіставивши з даними трудової книжки та наявної в матеріалах справи довідки форми РС-право ППВП ПФУ сформованої по позивачу, встановив наступне, що відповідачем не було зараховано до пільгового стажу позивача наступні періоди: з 01.09.1998 по 17.09.2001 року (зараховано тільки до страхового стажу); з 06.04.2002 по 12.04.2002 року (зараховано тільки до страхового стажу); військова служба строкова з 16.05.2002 по 09.10.2003 року (до страхового стажу); з 22.12.2003 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.01.2004 року (до страхового стажу); з 01.07.2014 по 08.07.2014 року (до страхового стажу); з 01.08.2014 по 06.08.2014 року (до страхового стажу); з 08.12.2023 по 31.12.2023 року (до страхового стажу).

Щодо незарахування відповідачем позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України №1058-ІV періоду навчання з 16.09.2001 по 17.09.2001 року, роботи учнем машиніста електровоза підземного з 18.09.2001 по 23.01.2002 року на Шахті ім. О.Г. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля», роботи учнем електрослюсаря підземного з 24.01.2002 по 05.04.2002 року на цій же шахті.

Позиція відповідача щодо не зарахування вищенаведених періодів до пільгового стажу позивача за Списком №1 зазначена у рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком незалежно від віку від 13.02.2024 року №30, а саме: - «До пільгового стажу роботи не зараховані як періоди навчання за фахом періоди навчання з 01.09.1998 по 17.09.2001, з 06.04.2002 по 12.04.2002 згідно диплому НК № 17448993 від 12.04.2002, оскільки після закінчення навчання за спеціальністю «машиніст електровозу підземного, електрослюсар підземний» заявник працевлаштувався за професією «гірник з ремонту гірничих виробок».

Вищенаведене було також продубльовано відповідачем у своєму листі відповіді від 18.03.2024 року на заяву позивача та у своєму відзиві на позовну заяву.

З приводу не зарахування вищенаведених періодів навчання та роботи, суд зазначає наступне, згідно п. «д» абз. 3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98 (далі - Закон №103/98), час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до даних зазначених у трудовій книжці позивача під номером запису 1 за період з 01.09.1998 по 12.04.2002 року, позивач проходив навчання в ПТУ №105 у м. Димитрів за професіями машиніст електровозу підземний електрослюсар підземний, інших записів щодо цього періоду трудова книжка позивача не містить, що також не заперечується сторонами по справі.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданої ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 13.12.2023 року №965, в якій зазначено, що позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом, у періоди: з 16.09.2001 по 17.09.2001 (2 дні) за професією - навчання в учбовому пункті оплата здійснювалась як підземному робітникові (підстава - постанова КМУ №202 від 31.03.1994 року); з 18.09.2001 по 23.01.2002 року (4 місяці 6 днів) за професією - учень машиніста електровоза підземний на дільниці ЩТ-1 оплата здійснювалась як підземному робітникові (підстава постанова КМУ №202 від 31.03.1994 року); з 24.01.2002 по 05.04.2002 року (2 місяці 13 днів) за професією учень електрослюсаря підземного на дільниці Р 30-1. КТ-1, оплата здійснювалася як підземному робітникові (підстава постанова КМУ №202 від 31.03.1994 року).

Вищенаведене також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідок виданих ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля»: від 11.12.2023 року №565 про кількість підземних виходів та від 12.12.2023 року №535 про те що оплата позивача під час його перебування в учбовому пункті, учня машиніста електровоза підземного та учня електрослюсаря підземного - здійснювалась як підземному робітникові.

Позивач не просить зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1 період загального його навчання з 01.09.1998 року, а просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1 у відповідності до ч.3 ст.114 ЗУ №1058-IV лише той період його навчання коли йому здійснювалась оплата як підземному робітникові, а саме з 16.09.2001 по 17.09.2001 року, з 18.09.2001 по 23.01.2002 року та з 24.01.2002 по 05.04.2002 року.

Відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05.11.1993 № 02-82орг, відповідно до якого - періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.

Суд зауважує, що доказів того, що позивач не відповідає наведеним вимогам відповідачем на адресу суду не надано.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 у відповідності до ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV наступні періоди: з 16.09.2001 по 17.09.2001 (2 дні) за професією - навчання в учбовому пункті, з 18.09.2001 по 23.01.2002 року (4 місяці 6 днів) за професією - учень машиніста електровоза підземного на дільниці ЩТ-1 та з 24.01.2002 по 05.04.2002 року (2 місяці 13 днів) за професією учень електрослюсаря підземного на дільниці Р 30-1. КТ-1, враховуючи, що наявними доказами в матеріалах справи підтверджено період проходження навчання позивача (трудова книжка) та те, що за час спірних періодів навчання - оплата здійснювалася як підземному робітникові (довідки №965 від 13.12.2023 року, №565 від 11.12.2023 року та №535 від 12.12.2023 року) за провідною професією.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачу спірні періоди не зараховані відповідачем до його пільгового стажу за Списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбаченого ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV, проходив навчання на посадах, що передбачені приписами відповідної постанови Кабінету Міністрів України №202 та підприємством на якому проходив навчання та практику позивач, здійснювалась оплата як підземному робітникові, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 у відповідності до ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV період навчання в учбовому пункті з 16.09.2001 по 17.09.2001, роботи учнем машиніста електровоза підземного з 18.09.2001 по 23.01.2002 на ДП по видобутку вугілля шахті ім. О.Г.Стаханова, роботи учнем електрослюсаря підземного з 24.01.2002 по 05.04.2002 на ДП по видобутку вугілля шахта ім. О.Г.Стаханова - підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до його пільгового стажу за Списком №1 у відповідності до ч.3 ст.114 ЗУ №1058-ІV роботи з 05.10.2005 по 28.12.2005 у Відкритому акціонерному товаристві «Вугільна компанія «Красноармійська Західна № 1» в якості учня прохідника підземного та з 18.01.2006 по 06.02.2024 на Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 (із врахуванням 1,3 тобто врахуванням до кожного року роботи за 1 рік 3 місяці), суд враховує наступне.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин як джерела права роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу на підземних роботах.

Водночас аналіз положень ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788 свідчить, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Як зазначив Верховний Суд в постанові 18 липня 2019 року у справі № 826/2426/16, листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 за своєю правовою природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні довільно розтлумачені норми всупереч правовому регулюванню, що було запроваджене ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788.

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 викладений Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що 06 грудня 1991 року Верховна Рада України прийняла постанову № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова ВРУ № 1931).

Пунктом 4 Постанови ВРУ № 1931 Кабінету Міністрів України доручено прийняти нормативні акти щодо застосування вказаного Закону з питань, віднесених ним до компетенції Кабінету Міністрів України.

22 лютого 1992 року на виконання Постанови ВРУ № 1931 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова КМУ № 81).

Пунктом 1 Постанови КМУ № 81 міністерствами і відомствам України доручено розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону № 1788 згідно з додатком.

В додатку до Постанови КМУ № 81 наведений «Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розділом ІІ «Документи, що затверджуються міністерствами» Переліку проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено «Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону», виконавець - Мінсоцзабез України, строк виконання - березень 1992 року.

Однак, роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8, зважаючи на дату його прийняття та форму викладення, не може вважатися документом, затвердженим міністерством на виконання постанови КМУ № 81.

Верховний Суд в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а зазначив:

«26. Посилання скаржника на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом».

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 КАС України та не може підміняти і доповнювати положення закону, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

В свою чергу, ст. ст. 13, 14 Закону № 1788 та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача у відповідності до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди: роботи з 05.10.2005 по 28.12.2005 на Відкритому акціонерному товаристві «Вугільна компанія «Красноармійська Західна № 1» в якості учня прохідника підземного та з 18.01.2006 по 06.02.2024 на Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», із врахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 із врахуванням 1,3 тобто врахуванням до кожного року роботи за 1 рік 3 місяці задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відповідності до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1 період проходження військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 19.02.2023, із зарахуванням кратності один місяць служби за три, відповідно до пункту 2.3 розділу 2 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчисленням вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки форми РС-право сформованої по позивачу, судом встановлено, що період військової служби позивача з 05.03.2022 по 19.02.2023 року була зарахована позивачу до його пільгового стажу за Списком №1, але без розрахунку один місяць служби за три місяці (а.с. 135).

Спірне рішення відповідача від 13.02.2024 року взагалі не містить інформації щодо цього періоду проходження військової служби.

У своєму відзиві наданим відповідачем на позовну заяву, ним було зазначено свою позицію щодо цього спірного питання: - «Законодавець чітко визначив, що для встановлення права на призначення пенсії вислуга років визначається виключно в календарному обчисленні без періодів служби на пільгових умовах. Пільгова вислуга років застосовується лише для визначення розміру пенсії. Тобто, після внесення вищезазначених змін в Постанову № 393, було усунуто існуючу на той час колізію в законодавстві щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців. Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22».

Як встановлено судом, з наявної в матеріалах справи копії довідки виданої Військовою частиною НОМЕР_3 від 03.03.2024 року №1558/663, позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 24.01.2023 року, з 17.02.2023 по 19.02.2023 року, що підтверджується відповідними наказами.

Сам період проходження військової служби в особливий період не є спірним, оскільки підтверджується відповідними доказами: військовим квитком серії НОМЕР_4 виданим від 15.05.2002 року, посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_5 виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.01.2024 року, вищезазначеною довідкою, Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 05.03.2022 року №50, витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 19.02.2023 №50, довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої від 03.02.2023 року №321.

За абз. 2 п. 1 статті 8 Закону № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено та проведено загальну мобілізацію (далі - мобілізація).

Згідно ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Враховуючи вимоги абз. 2 п. 1 статті 8 Закону № 2011-XII, саме КМУ визначає умови та порядок зарахування часу проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, тому положення наказу Міноборони України від 14.08.2014 року № 530 не підлягають застосуванню.

Щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393.

За абз. 1, 2, 8 підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (в редакції до внесення змін постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Згідно абз. 1, 2, 8 підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (в редакції після внесення змін постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (абзац перший пункту 3 в редакції Постанови КМ № 119 від 16.02.2022 року): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Отже, для призначення пенсії за вислугу років календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції до внесення змін постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року.

Враховуючи те, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії (06.02.2024 року) діяла нова редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого позивач приймав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 24.01.2023 та з 17.02.2023 по 19.02.2023 року до пільгового стажу для призначення пенсії, оскільки такий період враховується до вислуги років для визначення розміру пенсії.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу у відповідності до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до його пільгового стажу за Списком № 1 період проходження ним військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 24.01.2023 та з 17.02.2023 по 19.02.2023 року до пільгового стажу за Списком №1 позивача виходячи з кратності один місяць служби за три.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги позивача - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №30 від 13.02.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За ст. 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ч. 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів. Ці повноваження можуть бути реалізовані шляхом відповідних запитів, витребування первинних документів щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виплаченої заробітної плати, проведення фактичних перевірок тощо.

Суд наголошує та акцентує свою увагу на тому, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Крім того, рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Суд зазначає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком незалежно від віку позивачу від 13.02.2024 №30 прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права позивача на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заяви є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Цей висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №461/4544/18 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 по справі №509/1350/17.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком незалежно від віку №30 від 13.02.2024 року на підставі ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 06.02.2024 року про призначення пенсії за віком та зарахувати при повторному розгляді вказаної заяви до його спеціального (пільгового) стажу за Списком №1, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди навчання за професією: в учбовому пункті з 16.09.2001 по 17.09.2001 року, роботи учнем машиніста електровоза підземного з 18.09.2001 по 23.01.2002 на ДП по видобутку вугілля шахті ім. О.Г.Стаханова, роботи учнем електрослюсаря підземного з 24.01.2002 по 05.04.2002 на ДП по видобутку вугілля шахта ім. О.Г.Стаханова, з урахуванням висновків суду по цій справі.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 період проходження військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 24.01.2023 та з 17.02.2023 по 19.02.2023 року, виходячи з кратності один місяць служби за три, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволені позову в цій частині, в решті - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат.

За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачам сплачено судовий збір за подання позову в сумі 1211,20 грн. (а.с. 49, 50).

Враховуючи часткове задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі № 200/2262/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період проходження військової служби та прийняття участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України з 05.03.2022 по 24.01.2023 та з 17.02.2023 по 19.02.2023 року, виходячи з кратності один місяць служби за три.

Прийняти нову постанову в цій частині про відмову в задоволені позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв