Справа № 545/3334/24
Суддя: Зуб Т. О.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3334/24
Провадження № 2-а/545/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2024 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Каліновської Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кундіус Г.В., звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому зазначив, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і є користувачем транспортного засобу марки FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 , та має посвідчення водія серії НОМЕР_2 . 24.07.2024 року приблизно о 13.30 годині позивач рухався за кермом автомобілю FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 по трасі Київ-Харків-Довжанський, 306 у Решетилівському районі, вул. М-03, та був зупинений працівником патрульної поліції. Після зупинки працівник поліції повідомив, що позивач своїми діями порушив п. 16.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Проте, під час зупинки позивача не було ознайомлено із усіма доказами такого порушення ПДР, його правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не було також надано відео, на якому зафіксовано правопорушення, було порушено право на захист. За наслідками події працівником поліції було винесено відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 536729 від 24.07.2024, яку навіть не було вручено. В подальшому, протягом руху за кермом автомобілю вже на території м. Харкова, де фактично проживає позивач, при зупинці його працівниками патрульної поліції 02.08.2024 року йому стало відомо, що в постанові, яка була складена відповідачем серії БАД № 536729 від 24.07.2024р., зазначено ще одне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП України, про яке позивачу не було відомо взагалі. Вважає, що адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП не вчиняв, оскільки встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину не перевищував, рухався 60 км на годину, мав право керувати транспортним засобом та пред`явив працівнику поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке є дійсним та у наявності, в тому числі в додатку Дія. Крім того, у поліцейських були відсутні будь-які докази вчинення позивачем відповідних правопорушень, а постанова не була вручена позивачу. Не було роз`яснено права позивача і навіть йому не було відомо про повний перелік адміністративних правопорушень, за які він притягається до відповідальності. Позивач права на керування транспортним засобом не позбавлений, його посвідчення водія є дійсним і, таким чином, немає підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України. В даному випадку належні та допустимі докази на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відсутні, відповідні докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень не були надані під час винесення оскаржуваної постанови та не зазначені в переліку додатків, які до неї додаються.

Враховуючи вищенаведене, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 536729 від 27.04.2024 року, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 06.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу.

02.09.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначивши, що 24.07.2024 о 12 год. 08 хв. під час несення служби на 306 км автодороги МОЗ Київ-Харків-Довжанський (м. Решетилівка) за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000776) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 (сто одинадцять) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 61 (шістдесят один) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення даного адміністративного правопорушення, інспектором було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Після зупинки транспортного засобу інспектор поліції представився, повідомив водієві причину зупинки транспортного засобу, пояснив суть скоєного правопорушення. В рамках перевірки водійських документів працівниками поліції було встановлено особу водія ( ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Під час перевірки особи водія та керованого ним транспортного засобу по базах даних МВС, а також звірки отриманої інформації на сайті Судової влади України (в т.ч. ЄДРСР), працівниками поліції було встановлено, що позивач постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2018р. (справа 355/1277/18) визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці (постанова не оскаржувалася, набрала законної сили 19.11.2018). Відповідно до ст. 317, ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 3-4 п. 20 Постанови КМУ№ 340 від 08.05.1993) Відтак, строк позбавлення права керування позивача розпочався з 19.11.2018 року, а закінчився 19.02.2019 року. Відповідно до інформації з бази даних МВС, після закінчення строку позбавлення (після 19.02.2019) ОСОБА_1 в порядку ч. 3-4 п.20 Постанови КМУ №340 від 08.05.1993 право на керування транспортними засобами не набував, посвідчення не поверталось. Встановивши наявність, складу двох правопорушень (перевищення встановленої швидкості руху ч.4 ст.122 КУпАП та керування ТЗ не маючи права керування ч. 2 ст.126 КУпАП), інспектором поліції було прийнято рішення провести розгляд справи на місці. Водія було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст.ст, 268, 279 КУпАП, що підтверджується матеріалами відео фіксації з нагрудної камери інспектора. За результатами розгляду справи інспектором УПП в Полтавській області ДПП відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАД №536729 від 24.07.2024 за ознаками ч. 2 ст. 126 КУпАП (ч.4 ст.122 та ч.2 ст.126 КУпАП об`єднано в порядку ст.36 КУпАП), та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Від отримання копії винесеної адмінпостанови на місці розгляду справи та підпису у постанові позивач відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з викладених у позові підставах та просив їх задовольнити. Пояснив, що шість років керував транспортним засобом без наявності пластикового посвідчення водія, проте воно було у додатку «Дія». Був зупинений працівником поліції за перевищення швидкості поза межами населеного пункту. Про існування постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП він взагалі не знав.

Представник відповідача- УПП в Полтавській області Каліновська Л.Г. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд вислухавши доводи сторін, оцінивши докази, які є у справі, відповідно до ст. 90 КАС України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень- орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова поліцейського УПП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч. 4 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП працівниками органів Національної поліції.

Судом встановлено, що інспектор УПП в Полтавській області Галущенко Д.С. є працівником органів Національної поліції, має відповідне звання, а отже оскаржувана постанова винесена ним, як посадовою особою правомірно.

Також, відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч.ч. 1-3,5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч.ч. 1-4 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст. 124-1, ст.ст. 125, 126, ч.ч.1-3 ст. 127, ст.ст. 128, 129, ст. 132-1, ч.ч. 6, 11 ст. 133-1, ч.ч. 1-3 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо скоєння правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 24.07.2024 о 12 год. 08 хв. під час несення служби на 306 км автодороги МОЗ Київ-Харків-Довжанський (м. Решетилівка) за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000776) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 111 (сто одинадцять) км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 61 (шістдесят один) км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, чим порушив п. 12.4. ПДР України- Порушення швидкісного режиму в населеному пункті, що є порушенням ч. 4 ст. 122 КУпАП. Відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАД №536729 від 24.07.2024 за ознаками ч. 2 ст. 126 КУпАП (ч.4 ст.122 та ч.2 ст.126 КУпАП об`єднано в порядку ст.36 КУпАП), та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с. 42).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що дорожня обстановка- це сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. Безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Згідно п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Як вбачається з наданого стороною відповідача відеозапису (а.с. 41), скріном відеозапису (а.с. 48), швидкість автомобіля FORD FIESTA р.н. НОМЕР_1 складає 111 км/год. Таким чином, доводи ОСОБА_1 , що він керував транспортним засобом зі швидкістю 60 км/год. спростовуються вказаним доказами.

Щодо скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно частини 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не мас права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст.15 З У «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2018р. (справа 355/1277/18) визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці (а.с. 44-45). Згідно результату пошуку позбавлених ПО «НАІС ДДАІ» МВС України після позбавлення правка керування, посвідчення водія ОСОБА_1 повинно було зберігатись в ТСЦ 6341, проте до вказаної установи воно не надходило (а.с. 46-47). Як зазначає представник позивача у письмових поясненнях від 23.09.2024 року, 26.01.2019 року у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №200198 за ч. 4 ст.121 КУпАП країни, вилучено посвідчення водія № НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл Нового тимчасового дозволу чи посвідчення водію ОСОБА_1 не видавалося. Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення направлений для розгляду у Малинський районний суд Житомирської області. 03.05.2019 року Малинським районним судом Житомирської області ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення №367/1750/19, якою провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Після ухвалення постанови суду, посвідчення водія ОСОБА_1 було повернуто (а.с. 58). Згідно відповіді УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції від 18.05.2023року за вих. № 47аз/41/40/02-2023 від 18.05.2023 року, вказане посвідчення водія було направлене на зберігання до Ірпінського ВП ГУПН в Київській області (а.с. 60).

Відповідно до п. 20 Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами (крім осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення), здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів. У разі коли в посвідченні водія зазначено дві або більше категорій на право керування транспортними засобами теоретичний та практичний іспити складаються за вищою із категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Особам. позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного. наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

Вилучені посвідчення водія зберігаються у територіальному сервісному центрі МВС за місцем проживання осіб, зазначеним у рішенні про позбавлення права на керування транспортними засобами.

Також, відповідно до п. 2.31 Наказу МВС № 515 від 07.12.2009 року «Про затвердження деяких нормативно-правових актів, що регламентують порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів у закладах, що проводять таку діяльність, їх державну акредитацію та атестацію спеціалістів, а також допуску громадян до керування транспортними засобами, видачі (обміну) посвідчень водія», позбавлення осіб права керування транспортними засобами проводиться відповідно до чинного законодавства.

Після закінчення терміну позбавлення права керування транспортними засобами посвідчення водія повертаються власникам після складання іспитів із знань Правил дорожнього руху та павичок дарування транспортними засобами проводиться їх обмін. Особам, розбавленим права керування транспортними засобами за керування ними в стані сп`яніння, посвідчення водія може бути повернуто після обов`язкового проходження медичного огляду та складання іспитів із тань Правил дорожнього руху та навичок керування транспортними засобами. При цьому, іспит із навичок керування транспортними засобами приймається на транспортному засобі тієї категорії, право на керування яким особу було позбавлено.

Згідно листа ТСЦ № 6341 від 29.08.2024 року ОСОБА_1 після закінчення терміну позбавлення до ТСЦ МВС не звертався. Посвідчення водія серії НОМЕР_2 має статус6 «Підлягає вилученню» (а.с. 72). В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що після позбавлення постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2018р. права керування транспортними засобами, повторно іспитів із знань Правил дорожнього руху та павичок дарування транспортними засобами він не складав.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові, а висновок про наявність в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 30.09.2024 року.

Суддя:Т. О. Зуб