Справа № 120/18287/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

01 жовтня 2024 р. Справа № 120/18287/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши в письмовому провадженні клопотання про заміну стягувача у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 25.04.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення від 09.11.2021 № ХЛ63075 виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01.04.2019 здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 09.11.2021 №ХЛ63075 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та з врахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Рішення суду набрало законної сили 26.05.2022.

20.09.2024, з урахуванням заяви про уточнення щодо заміни стягувача, до суду подано заяву від ОСОБА_3 , дружини померлого позивача, про заміну стягувача у судовому рішенні в адміністративній справі № 120/18287/21.

Ухвалою від 24.09.2024 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.09.2024 з повідомленням особи, яка звернулася з вказаною заявою, та відповідача (боржника).

27.09.2024 до суду управлінням Пенсійного фонду подано письмові пояснення, зі змісту яких слідує, що Верховний суд в постанові від 05.12 2023 у справі № 420/18164/21 зазначив, що у справах, в яких органи Пенсійного фонду України були відповідачами і на виконання судових рішень нарахували заборгованість, виплата якої проводиться з державного бюджету України, заяви спадкоємців чи членів сім`ї померлого про заміну стягувача не підлягають задоволенню.

Питання виплати/стягнення такої заборгованості особам, які звернулись до органів Пенсійного фонду України за її отриманням має вирішуватись в судовому порядку, а саме в позовному провадженні.

Тобто, спадкоємець чи член сім`ї померлого повинен звернутись до суду з позовною заявою, а не з заявою про заміну стягувача.

Крім того, просить розгляд заяви про заміну стягувача призначеної на 30.09.2024, провести за відсутності представника Пенсійного фонду.

Від заявника клопотань не надходило.

В судове засіданні учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною третьою статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене і враховуючи достатність наявних у справі доказів, суд вважає можливим провести розгляд заяви про заміну стягувача в порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку таким аргументам заявника, суд враховує наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Відтак процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 61 означеного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вимоги зобов`язального характеру, що були заявлені ОСОБА_3 у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у судовому рішенні не є належним способом захисту прав заявника.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 16 травня 2023 року у справі № 420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/16546/21, від 05 грудня 2023 року у справі № 420/18164/23, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21, від 08 лютого 2024 року у справі № 420/5064/22, що в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для врахування при вирішені цієї заяви.

На переконання суду, у випадку відмови органу Пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, це може бути підставою для звернення до суду із позовом про оскарження відповідних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому, з урахуванням вищезазначеного та зважаючи на усталені правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача у судовому рішенні відсутні.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 379 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача у судовому рішенні в адміністративній справі № 120 18287/21, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна