Справа № 400/4110/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 р. № 400/4110/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом1. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,
до відповідачівВеснянської сільської ради, вул. Центральна, 6, с. Весняне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57134,
провизнання протиправним та скасування рішення від 03.08.2023 №15,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися до суду з адміністративним позовом до Веснянської сільської ради (далі відповідач), в якому просяли:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Веснянської сільської ради від 03.08.2023 року № 15 про відмову у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Ухвалою від 21.05.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).

Ухвалою від 08.07.2024 року суд ухвалив розглядати справу з урахуванням збільшених позовних вимог у наступній редакції:

- визнати протиправним і скасувати рішення сесії Веснянської сільської ради від 03.08.2023 року № 15 та № 24 від 22.05.2024 року про відмову у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області;

- зобов`язати Веснянську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області прийняти рішення за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0499 площею 1.3616 га для передачі у власність гр. ОСОБА_1 ; :01:000:0502 площею 1.9386 га гр. ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської (Кривобалківської) у встановлений законом строк.

Свої вимоги позивачі обґрунтувують тим, що згідно зі змістом виконавчого листа та рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі № 400/4626/23 Веснянську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області зобов`язано розглянути заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами:

- :01:000:0499 площею 1.3616 га для передачі у власність гр. ОСОБА_1 ;

- :01:000:0502 площею 1.9386 га гр. ОСОБА_2 ,

для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської (Кривобалківської) сільської ради та прийняти рішення відповідно до норм Земельного Кодекса України.

Судом визначено зобов`язання відповідача розглянути заяви та прийняти рішення по суті відповідно до норм ЗК України.

Сільська рада на виконання вказаного рішення суду прийняла рішення № 15 від 03.08.2023 року про відмову у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства відповідно до ст. 12, п.п. 5 п. 27 р.Х Перехідних положень ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Указу Президента України від 01.05.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивачів просив відмовити. Заперчуючи проти позову відповідач посилався на Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2002 року, який доповнив Розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України пунктами 27 і 28, які урегульовують більшість питань щодо використання земельних ділянок. Відповідно до п. 5 п. 27 під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. За таких обставин, враховуючи пряму вимогу Кодексу, у відповідача не було повноваження не ухвалення будь-якого іншого рішення.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, цінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі № 400/4626/23 частково задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Веснянської сільської ради:

- визнано протиправною бездіяльність Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області щодо неприйняття рішення за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0499 площею 1.3616 га для передачі у власність гр. ОСОБА_1 та кадастровим номером: :01:000:0502 площею 1.9386 га гр. ОСОБА_2 у встановлений законом строк;

- зобов`язано Веснянську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0499 площею 1.3616 га для передачі у власність гр. ОСОБА_1 ; :01:000:0502 площею 1.9386 га гр. ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської (Кривобалківської) та прийняти рішення відповідно до норм Земельного Кодекса України.

Як зазначено у рішенні суду, оскільки в даних спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність та ним не розглянуто клопотання позивачів про затвердження Проекту та не прийняв жодного рішення, передбаченого ст. 118,186 ЗК України, то належним способом захисту судом визначено зобов`язання відповідача розглянути заяви та прийняти рішення по суті відповідно до норм ЗК України.

02.11.2023 року було відкриті виконавчі провадження, а на адвокатський запит отримано відповідь Веснянської сільської ради від 10.11.2023 року № 2923-0904-23 з доданими копіями рішення сільської ради № 15 від 03.08.2023 року про відмову у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства.

Так, згідно зі змістом виконавчого листа та рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі № 400/4626/23 Веснянську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області зобов`язано розглянути заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами:

- :01:000:0499 площею 1.3616 га для передачі у власність гр. ОСОБА_1 ;

- :01:000:0502 площею 1.9386 га гр. ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської (Кривобалківської) сільської ради та прийняти рішення відповідно до норм Земельного Кодекса України.

Сільська рада на виконання вказаного рішення суду прийняла рішення № 15 від 03.08.2023 року про відмову у затвердженні Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним громадянам для ведення особистого селянського господарства відповідно до ст. 12, п.п. 5 п. 27 р. Х Перехідних положень ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Указу Президента України від 01.05.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».Зокрема:п.1 - « відмовити у наданні дозволу на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України:

1.1. ОСОБА_2 площею 1,3616 га, кадастровий номер :01:000:0499 для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області;

1.2. ОСОБА_1 , площею 1.9386 га кадастровий номер :01:000:0502 для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах території Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст. 10 Закону України від 21.05.1997 ркоу № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі та раніше за текстом ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями п. «а» «в» ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені ст. 116 ЗК України, згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2 якої встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами ч.ч. 6 7, 9 11 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

За приписами п. 6 ч. 3 ст. 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 186 ЗК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним Кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою.

При цьому, з аналізу положень ст. 118 ЗК України вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі Указ № 64/2022), затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в наступному неодноразово продовжено та тримає, зокрема станом на теперішній час.

Законом України від 24.03.2022 року № 2145-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2145), який набрав чинності 07.04.2022, внесено зміни до Розділу X «Перехідні положення» ЗК України, а саме доповнено пунктами 27 і 28.

Відповідно до пп. 5 п. 27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються, з урахуванням особливостей, а саме безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Поряд з викладеним, виходячи з аналізу наведених вище правових норм слідує, що законодавством регламентовано чіткий порядок та граничні строки, у межах яких суб`єктом владних повноважень повинно бути розглянуто клопотання особи про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою для відведення земельної ділянки та прийнято відповідне рішення за результатами її розгляду, а також про затвердження проекту землеустрою.

Водночас законодавством передбачено можливість прийняття уповноваженим суб`єктом влади за результатами розгляду такого клопотання лише одного з двох рішень: про надання відповідного дозволу або мотивованої відмови в його наданні.

При цьому підстави для відмови в затвердженні проекту землеустрою, як було вже згадано вище чітко визначені у ст. 186 ЗК України.

Так, суд зауважує, що Закон № 2145 набрав чинності з 07.04.2022 року, тобто починаючи з 07.04.2022 року і до припинення (скасування) воєнного стану в України органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Поряд з цим, позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Слід зазначити, що за правовими висновками Верховного суду, висловленими зокрема у постанові від 19.06.2018 року у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом. У контексті застосування принципу незворотності дії закону у часі це означає, що у разі, якщо правовідносини стосовно реалізації певного права розпочато у період чинності нормативно-правового акта, за умови, що особа здійснила конкретні дії, що виражають її волевиявлення стосовно реалізації права (звернулась до суб`єкта владних повноважень, подала повний пакет документів тощо), то особа повинна мати можливість закінчити реалізацію відповідного права за тими нормами, що діяли на момент початку реалізації відповідного права, навіть якщо до завершення реалізації права вони втратили чинність.

З урахуванням вимог рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі № 400/4626/23, та з огляду на виконання позивачем всіх умов, передбачених законом, у строк до 21.02.2022 року, тобто до внесення відповідних змін у законодавство, відповідач повинен був прийняти рішення про затвердження відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За вказаного, погоджуючись із доводами позивачів суд зауважує, що відповідач, не дотримуючись рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 року у справі № 400/4626/23 сільською радою були застосовані норми законодавства, які не підлягали застосуванню, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення відповідача та наявність правових підстав для його скасування.

Суд зазначає, що у відповідності до абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення від 10.07.2003 року у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45 та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002 II).

В даному випадку, виходячи з встановлених обставин справи та нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, апеляційний суд приходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність, що забезпечить ефективний захист порушених прав позивача та належне вирішення спору.

Поряд з викладеним, суд ще раз зауважує, що пп. 5 п. 27 розд. X «Перехідні положення» ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

З даного приводу, суд також враховує, що у зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, відповідними Указами Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022р. №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року №757/2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023 строк дії воєнного часу продовжувався. Станом на даний час, строк дії воєнного стану є продовженим.

Отже, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII.

Відтак, з урахуванням згаданих норм пп. 5 п. 27 розд. X «Перехідні положення» ЗК України до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Водночас, суд зауважує, що у цій справі спірні правовідносини виникли ще до внесення відповідних змін в частині установлення тимчасової заборони, зокрема, безоплатної передачі у приватну власність земель державної та комунальної власності.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Таким чином, оскільки обставини дії в Україні воєнного стану унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою та надання її у власність, то в силу положень ч. 3 ст. 378 КАС України наявні підстави для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до припинення (скасування) в Україні воєнного стану.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачами надано доркази сплати судового збору на загальну суму 3880,00 грн.

Даний позов є позов немайнового характеру, поданим двома позивачами.

Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір» за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру передбачено сплату судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України Про судовий збір, у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн.

Тобто, судовий збір становить 1211,20 грн. З кожного з позивачів.

При цьому, позовну заяву подано через «Електронний суд».

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У такому випадку судовий збір становить 968,96 грн. З кожного з відповідачів.

Отже, стягненню на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1937,92 грн. (968,96 х 2 = 1937,96).

Судовий збір у сумі 1942,08 грн (3880 1937,92 = 1942,08) є надміру сплаченим.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Отже, сплачені кошти у сумі 1942,08 грн будуть повернуті позивачам як надміру сплачені, після звернення з відповідними клопотаннями.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Веснянської сільської ради (вул. Центральна, 6, с. Весняне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57134, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Веснянскої сільскої ради від 03.08.2023 року № 15 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для веення особистого селянського господарства».

3. Зобов`язати Веснянську сільську раду прийняти рішення за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0499 площею 1.3616 га для передачі у власність гр. ОСОБА_1 ; :01:000:0502 площею 1.9386 га гр. ОСОБА_2 , для ведення особистого селянського господарства в межах території Веснянської (Кривобалківської) у встановлений законом строк.

4. Відстрочити виконання даного рішення у зобов`язальній частині до припинення (скасування) на території України воєнного стану.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Веснянської сільської ради (вул. Центральна, 6, с. Весняне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57134, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Веснянської сільської ради (вул. Центральна, 6, с. Весняне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57134, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.09.2024 року.

Суддя О.В. Малих