Справа № 400/3881/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 р. № 400/3881/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Задніпрянець М.Б., представника позивача Вуїв О.В., представника відповідача Самборського В.О., за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу від 12.03.2021 № 139,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека або відповідач) від 12.03.2021 № 139 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

На обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, вказав, що відповідач не дотримався вимог Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877) та Закону України від 02.03.2015 № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон № 222).

Ухвалою від 08.05.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив дату та час підготовчого засідання, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи та доказів.

Ухвалою від 04.06.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву, задовольнив клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та повторно витребував у відповідача докази.

Ухвалою від 20.06.2024 суд відклав підготовче засідання та втретє зобов`язав відповідача подати докази.

Відповідач подав докази 24.06.2024 (т. 1, арк. 120-251).

Ухвалою від 04.07.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 05.09.2024.

У судовому засіданні 05.09.2024 було оголошено перерву до 12.09.2024.

Представник позивача (брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції) вимоги позову підтримала, представник відповідача (брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції) просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 12.09.2024 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як встановлено судом, 01.07.2010 Головна державна інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція) Міністерства транспорту та зв`язку України видала позивачу ліцензію (серія АВ № 543308) на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт» (т. 1, арк. 19).

30.11.2020 наказом № 471 Укртрансбезпека затвердила план здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті на 2021 рік (т. 1, арк. 127-131). Відповідно до цього наказу, 22.02.2021 початок здійснення заходу щодо позивача; сфера державного нагляду і контролю перевезення пасажирів, вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, що підлягає ліцензуванню.

Листом від 21.02.2021 № 4787/20.3/24-21 Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки повідомило позивача про проведення з 22.02.2021 планового заходу державного нагляду (контролю). Цей лист позивач отримав 05.02.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, арк. 133-135).

08.02.2021 Укртрансбезпека видала посадовим особам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 посвідчення на проведення планової перевірки (№ 590/3.4/14-21, т. 1, арк. 132).

05.03.2021 (останній день перевірки) вказані посадови особи склали 2 акти:

№ 07/20/2021 «Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за одержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» (далі Акт № 07, т. 1, арк. 136-165);

№ 08/20/2021 «Акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу органу ліцензування під час проведення перевірки органом ліцензування за додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» (далі Ак. № 08, т. 1, арк. 167-168).

У проведенні перевірки брала участь представник позивача ОСОБА_5 , повноваження якої посвідчені довіреністю (т. 1, арк. 169-170).

В Акті № 07 наявний підпис ОСОБА_5 , при цьому інформація про отримання нею (або позивачем) Акта, або про направлення примірника акта ліцензіату рекомендованим листом відсутня. У позовній заяві вказано, що Акт № 07 позивач не отримав.

ОСОБА_5 своїм підписом підтвердила отримання примірника Акта № 08 05.03.2021.

Згідно текстом Акта № 08, посадові особи «… установили факт ненадання з боку ФОП ОСОБА_6 відповідних документів про предмет перевірки органом ліцензування за додержанням ліцензіатом умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Довіреною особою Ліцензіата … було надано талон-повідомлення єдиного обліку … про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_7 , зареєстрований Вознесенським районним управлінням поліції ГУНП в Миколаївській області від 20.02.2021р. Так, 20.02.2021 року … до РУ звернувся ФОП ОСОБА_8 … про те, що з території адміністративної будівлі в с. Таборівка зникли документи щодо його господарської діяльності. Зі слів ОСОБА_9 зникла велика кількість документів, в тому числі, що стосуються предмету перевірки, тому надати їх представникам Укртрансбезпеки не є можливим …».

Інформація про те, які саме «… відповідні документи про предмет перевірки …» не надав позивач, в Акті № 08 відсутня. В судовому засіданні та у письмових поясненнях (т. 1, арк. 120-124) представник відповідача зазначив, що інформація про ненадані документи міститься в Акті № 07 (розділ «Опис виявлених порушень вимог законодавства»). Також відповідач у письмових поясненнях вказав, що обов`язок позивача надати документи встановлений статтею 11 Закону № 877, відповідно до якої суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

12.03.2021 голова Укртрансбезпеки, посилаючись на пункт 10 частини дванадцятої статті 16 Закону № 222, видав наказ № 139 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії на підставі Акта» (далі Наказ, арк. 247-248). У пункті 1 Наказу вказано, що підставою для повного анулювання ліцензії, що була видана позивачу 01.07.2010, є Акт № 08.

Правомірність Наказу є предметом розгляду у цій справі.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 16 Закону № 222 (у відповідній редакції), рішення про анулювання ліцензії повністю або частково має містити:

1) дату і номер;

2) вид господарської діяльності (частини виду господарської діяльності), на провадження якого анулюється ліцензія;

3) найменування та ідентифікаційний код юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи підприємця;

4) підстави для анулювання ліцензії повністю або частково.

Як вказано у пункті 10 частини дванадцятої статті 16 Закону № 222, підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 877 (у відповідній редакції), уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

На виконання цього положення 11.01.2020 Міністерство інфраструктури України наказом № 6 затвердило уніфіковану форму акта, що складається за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, та форми розпорядження щодо усунення виявлених порушень.

Суд зауважив, що форму «Акта про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу органу ліцензування під час проведення перевірки органом ліцензування за додержанням ліцензіатом Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» (Акт № 08) вказаним вище наказом не затверджено.

При цьому, частиною шостою статті 19 Закону № 222 визначено, що у разі встановлення під час перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Згідно з частиною тринадцятою статті 16 Закону № 222, акт, передбачений пунктом 10 частини дванадцятої цієї статті, має містити викладення фактів порушення законодавства, їх обґрунтування та у випадках, якщо вони стосуються невиконання ліцензіатом ліцензійних умов, - посилання на конкретні пункти ліцензійних умов.

Акт № 08 вимогам частини тринадцятої статті 16 Закону № 222 не відповідає; в ньому відсутні посилання на зміст Акта № 07 (в якому наведені факти порушення законодавства, їх обґрунтування та посилання на конкретні пункти ліцензійних умов); у Наказі відсутні посилання на Акт № 07.

З урахуванням цього, суд встановив, що Акт № 08 (підстава для рішення про анулювання ліцензії) не є доказом того порушення, за вчинення якого відповідач анулював ліцензію позивача.

Відповідач не заперечив відсутність письмової вимоги посадових осіб органу ліцензування про надання документів, інформації про предмет перевірки.

Суд відхилив доводи відповідача про те, що позивачу було відомо, які саме він має надати документи, зі змісту уніфікованої форми акта, що складається за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

У пункті 10 частини дванадцятої статті 16 Закону № 222 йдеться про «письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки», тобто вказано про наявність певного документа.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 13.12.2018 у справі № 820/6083/17 та у постанові від 14.04.2021 у справі № 0340/1864/18 Верховний Суд зазначив, що для з`ясування того, чи мало місце ненадання документів чи інформації, необхідно встановити чи надавалась органом ліцензування відповідна письмова вимога.

Як вказано вище, доказів надання посадовими особами Укртрансбезпеки письмової вимоги немає.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірність Наказу, що є підставою для задоволення позову.

З приводу доводів відповідача про недотримання позивачем строку звернення до суду суд вказав таке.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У часині вісімнадцятій статті 16 Закону № 22 вказано, що орган ліцензування вносить інформацію щодо рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру, а також оприлюднює його на офіційному веб-сайті наступного робочого дня після його прийняття; інформує ліцензіата щодо рішення про анулювання ліцензії повністю або частково протягом п`яти календарних днів шляхом направлення йому рекомендованого листа.

Згідно з позовом, копію Наказу представник позивача отримала за її адвокатським запитом 01.04.2024. Той факт, що у 2021 році він був письмово проінформований про прийняте відповідачем рішення, позивач заперечив.

Відповідач не повідомив суд, коли рішення про анулювання ліцензії було внесено до ліцензійного реєстру, коли воно було оприлюднено на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки, не подав відповідних доказів.

Відповідач подав до суду копію адресованого позивачу листа від 18.03.2021 № 1050/2.1/14-21 «Повідомлення про анулювання ліцензії повністю», додатком до якого, згідно з текстом, була копія Наказу, та копію фіскального чеку (т. 1. Арк. 249-250). Адреса у фіскальному чеку не є адресою, за якою мала бути направлена кореспонденція (адресою позивача), тому суд визнав недоведеним той факт, що копію Наказу позивач отримав у березні 2021 року.

З урахуванням наведеного, суд визнав безпідставними аргументи Укртрансбезпеки про те, що позивач мав дізнатися про видання Наказу у 2021 році. Відповідно, на думку суду, початком строку звернення до суду є дата отримання представником позивача копії Наказу.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код: 39816845) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати виданий Державною служби з безпеки на транспорті наказ від 12.03.2021 № 139 «Про прийняття рішення щодо анулювання ліцензії повністю на підставі Акта».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорт (вул. Антоновича, 51,м. Київ, 03150, ідентифікаційний код: 39816845) на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 3 028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Датою складення повного судового рішення є дата його ухвалення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна

Дата складення повного судового рішення - 01.10.2024.