Справа № 460/2219/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/2219/24 пров. № А/857/14641/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року (головуючий суддя Гресько О.Р., м. Рівне) у справі № 460/2219/24 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, в якому просить визнати протиправними дії щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит від 15.06.2023; визнати протиправною відмову у наданні переліку рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, прийнятих протягом 2021-2023 року, з зазначенням даних осіб, яких притягнули до відповідальності, у відповідь на запит від 15.06.2023; зобов`язати надати повну відповідь на запит від 15.06.2023 з зазначенням даних осіб, яких притягнули до відповідальності та застосованих стягнень; визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області Про затвердження переліку конфіденційної інформації під час дії воєнного стану №1 від 01.06.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації ОСОБА_1 на запит від 15.06.2023. Визнано протиправною відмову Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області у наданні ОСОБА_1 інформації на запит від 15.06.2023 без зазначення даних осіб, яких притягнули до відповідальності. Зобов`язано Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Рівненської області надати ОСОБА_1 інформацію на запит від 15.06.2023 із зазначенням даних осіб, яких притягнули до відповідальності, з урахуванням визначених Законом України Про доступ до публічної інформації вимог. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідача про те, що КДКА не вело, не веде ЄРАУ та не розміщує у ній визначеної нормативними актами інформації про адвокатів, у тому числі і щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів, оскільки оприлюднення інформації в ЄРАУ у формі відкритих даних здійснює Національна асоціація адвокатів України, у власності якої перебуває ЄРАУ та яка є його держателем відповідно до п. 1.5 Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України. Зазначає, що КДКА Рівненської області заповнює Реєстр дисциплінарних проваджень шляхом передачі необхідної інформації Раді адвокатів України, яка здійснює ведення цих Реєстрів та публікує їх на офіційному веб-сайті НААУ. Наголошує, що КДКА Рівненської області не є розпорядником такої інформації, тому не зобов`язана надавати інформацію про дисциплінарну відповідальність адвокатів. Звертає увагу, що запит позивача від 15.06.2023 не відповідає встановленим вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», що є підставою для відмови у наданні інформації. Крім того, вказує, що позивач пропустила строк звернення до суду.

Позивач до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу не подала.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області із запитом на публічну інформацію, у якому просила надати таку інформацію:

1. Перелік рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, прийнятих протягом 2021-2023 року, з зазначенням даних особи, яку притягнули до дисциплінарної відповідальності та застосованих стягнень;

2. Надати проекти порядків денних на найближчі заплановані засідання дисциплінарної палати КДКА;

3. Надати інформацію про склад дисциплінарної палати КДКА.

Листом від 27.12.2023 №512 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Рівненської області повідомила позивача про те, що запитувана інформація є конфіденційною та не може бути розголошена до закінчення воєнного стану.

Разом з тим, у цьому ж листі від 27.12.2023 №512 відповідачем у відповідь на запит на публічну інформацію від 15.06.2023 надано позивачу інформацію про відсутність прийнятих у 2021 році рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наведено перелік рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, прийнятих за 2022 та 2023 рік із знеособленням даних осіб та застосованих стягнень, повідомлено, що проєкт порядку денного засідання дисциплінарної палати за січень 2024 року не сформовано, а також повідомлено про персональний склад дисциплінарної палати КДКА Рівненської області.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо порушення строку розгляду запиту на публічну інформацію, ненадання повної інформації на запит від 15.06.2023 та прийняття на її думку акту, яким обмежено доступ до публічної інформації, звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на свободу вираження поглядiв. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядiв, одержувати i передавати iнформацiю та ідеї без втручання органів державної влади i незалежно вiд кордонiв. Здiйснення цих свобод, оскiльки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановленi законом в iнтересах національної безпеки, територiальної цiлiсностi або громадської безпеки, для охорони порядку або запобiгання злочинам, для охорони здоров`я або моралi, для захисту репутацiї або прав iнших осіб, для запобiгання розголошенню конфіденційної інформації або для пiдтримання авторитету i безсторонності суду i є необхiдними в демократичному суспiльствi.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (частини 1-3 статті 19 Закону № 2939-VI).

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 20 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частини 2-4 статті 20 Закону № 2939-VI).

Як вже було встановлено, позивачем 15.06.2023 направлено відповідачу запит на отримання публічної інформації, відповідь на який отримано 28.12.2023, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 20 Закону №2939.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит від 15.06.2023.

Апелянт вказує, що запит позивача від 15.06.2023 не відповідає встановленим вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», що є підставою для відмови у наданні інформації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, коли не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Такі доводи апелянта колегія суддів не приймає до уваги, оскільки запит від 15.06.2023 був розглянутий КДКА Рівненської області з наданням відповідної відповіді і якби відповідач на той момент вважав вказаний запит таким, що сформований з порушенням вимог законодавства, то б мав відмовити в розгляді такого.

Щодо доводів скаржника про те, що КДКА Рівненської області не є розпорядником інформації про адвокатів, у тому числі і щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів, тому не зобов`язана надавати інформацію про дисциплінарну відповідальність адвокатів та що КДКА Рівненської області не може надавати рішення дисциплінарної палати, бо вони містять персональні дані фізичних осіб - скаржника та адвоката, а також можуть містити таємну інформацію - адвокатську таємницю, розголошення та поширення якої стороннім особам заборонено законом, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Згідно частини 1 статті 7 Закону № 2939-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Частиною 2 статті 21 Закону України Про інформацію визначено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 29 цього Закону інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Частиною 1 статті 11 Закону України Про інформацію передбачено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України Про інформацію не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

З аналізу наведених норм слід прийти до висновку, що до конфіденційної інформації відносяться дані про національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адресу, дату і місце народження фізичної особи.

Конституційний Суд даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України в абзаці 5 п.3.3 рішення від 20.01.2012 у справі № 1-9/2012 визначив, яка інформація про особу відноситься до конфіденційної і за яких умов вона може бути оприлюднена. Зокрема, до такої інформації відносяться дані про місце проживання та перебування особи.

В конкретно визначеному випадку дані про особу, яку притягнули до дисциплінарної відповідальності, а саме її прізвища, імені, по батькові, не є конфіденційною інформацією в розумінні Закону України Про інформацію та Закону України Про доступ до публічної інформації.

Належність запитуваної інформації до конфіденційної, таємної або для службового користування на підставі статей 7, 8, 9 Закону № 2939-VI відповідно не є єдиною достатньою підставою для обмеження доступу до неї. Обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо за визначенням вона є конфіденційною або таємною або для службового користування та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI (частина друга статті 6, частина перша статті 8, частина перша статті 9, п. 2 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

За змістом частини другої статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 990/161/23 вказала, що запровадження обмеження доступу до конкретної інформації за результатами розгляду запиту на інформацію допускається лише за умови застосування вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI.

При аналізі відповідних справ Європейський суд з прав людини та вітчизняні суди застосовують трискладовий тест, щоб визначити, чи було обґрунтованим обмеження в доступі до інформації. Трискладовий тест є юридичною конструкцією - засобом перевірки наявності необхідних умов для обмеження доступу до інформації. Іншими словами, обмеження доступу до публічної інформації без застосування трискладового тесту є незаконним і порушує право особи на інформацію.

Для визначення можливості обмеження доступу до інформації застосовується трискладовий тест за частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI. Якщо розпорядник інформації встановив, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом, такий розпорядник інформації має встановити вид інформації з обмеженим доступом, за якою звернувся запитувач (конфіденційна, таємна або службова). Наступний крок - потрібно визначити, чи запитувана інформація стосується інтересів національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, чи можливі заворушення або злочини при наданні доступу до запитуваної інформації, чи в інтересах охорони здоров`я населення може обмежуватись доступ до цієї інформації, чи не постраждає репутація або права інших людей у результаті надання доступу до цієї інформації, чи отримано запитувану інформацію конфіденційно, чи стосується така інформація питання авторитету й неупередженості правосуддя. Якщо на всі поставлені питання відповідь негативна, розпорядник інформації надає доступ до запитуваної інформації. Якщо хоча б на одне з поставлених вище питань є позитивна відповідь - розпорядник інформації має визначити, чи не буде розголошенням запитуваної інформації завдана істотна шкода зазначеним інтересам, наявність яких у запитуваній інформації він встановив. Якщо відповідь на це питання негативна, розпорядник інформації надає запитувачу доступ до зазначеної інформації.

Якщо відповідь на це питання позитивна, розпорядник інформації визначає: чи переважає шкода від оприлюднення такої інформації над суспільним інтересом у її отриманні. При позитивній відповіді на питання запитувачу інформації буде відмовлено в наданні доступу до запитуваної інформації. При негативній відповіді розпорядник інформації надає запитувачу доступ до запитуваної інформації .

Таким чином, передумовою для встановлення відкритості чи обмеження інформації, є застосовування до такої інформації трискладового тесту. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з наведених вище трьох підстав означає, що відмова в доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 9901/510/18.

Також Верховний Суд у постанові від 05.04.2023 у справі № 420/27593/21 висловив наступну правову позицію «Положення частини другої статті 6 Закону № 2939-VI передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що статтею 1 цього Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженою лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі трискладового тесту. Отже, тягар доведення того, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації. Таким чином, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини».

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані вимоги відповідачем при відмові в наданні позивачу запитуваної інформації (даних) про осіб, яких притягнули до дисциплінарної відповідальності згідно з прийнятими Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Рівненської області рішеннями за 2022 та 2023 роки, оформленої листом №512 від 27.12.2023, дотримані не були.

Крім того, згідно зі статтею 33 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Процедуру здійснення дисциплінарного провадження на кожній із вказаних вище стадій врегульовано статтями 38, 39, 40 і 41 Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Згідно зі статтею 40 Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону №5076-VI за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи.

З аналізу положень чинного законодавства про доступ до публічної інформації вбачається, що розпорядник публічної інформації може (і повинен) надати не лише ту публічну інформацію, яку він з огляду на свій правовий статус створив, а й ту, яка була отримана ним (розпорядником) у процесі здійснення його повноважень, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у його володінні.

Судом першої інстанції слушно зауважено, що запитувана та не надана відповідачем інформація стосовно зазначення даних осіб, яких притягнули до відповідальності відповідно до прийнятих протягом 2022-2023 років рішень, підпадає під подане у статті 1 Закону № 2939-VI визначення, а саме - інформація, отримана або створена в процесі виконання КДКА своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, яка знаходиться у її володінні.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 10.12.2020 у справі №9901/105/20.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, а також враховуючи те, що відповідач не виконав усі встановлені Законом № 2939-VI вимоги та неправомірно відмовив у наданні запитуваної позивачем публічної інформації (даних) про осіб (ПІБ), яких притягнули до дисциплінарної відповідальності згідно з прийнятими Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Рівненської області рішеннями за 2022 та 2023 роки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача надати інформацію на запит позивача від 15.06.2023 із зазначенням даних осіб, яких притягнули до відповідальності, з урахуванням визначених Законом №2339-VI вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що відповідь на запит позивача Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Рівненської області була надана 27 грудня 2023 року.

До суду з позовом про визнання протиправними дій щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит від 15.06.2023 та про визнання протиправною відмови у наданні переліку рішень про притягнення до дисциплінарної відповідальності, прийнятих протягом 2021-2023 року, з зазначенням даних осіб, яких притягнули до відповідальності, у відповідь на запит від 15.06.2023, позивач звернулася 29 лютого 2024 року, відтак шестимісячний строк звернення до суду не пропустила.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі № 460/2219/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар