Справа № 580/4041/24
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4041/24 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу Т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 08.04.2024 № 722 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 18, пункту 3 ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", ч. 1 ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 6 ч. 3 ст. 1 ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 3 розділу 2 Посадової інструкції сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, затвердженої 01.08.2023 начальником Уманського РУП ГУНП, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, абзаців 1, 2 пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 11.04.2024 № 121 о/с "По особовому складу", яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 - поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію";

- поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на службі в поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 13.04.2024;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.04.2024 до моменту винесення рішення у справі.

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу;

- рішення в частині поновлення на посаді позивача та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 11.04.2024 ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) згідно наказу відповідача від 08.04.2024 №722 о/с. На думку позивача у його діях відсутній склад будь-якого дисциплінарного проступку, а тим більше вчинки, що дискредитують працівників поліції, а тому скасування оскаржуваних наказів є підставою для поновлення позивача на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений. Позивач також зазначив, що оскаржувані накази не відповідають критеріям обгрунтованості та безсторонності, добросовісності, розсудливості.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді - поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 01.03.2024 №168 «Про призначення та проведення службового розслідування, формування дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування за рапортом начальника УГІ ГУНП підполковника поліції Бондаренко Т.С. від 29.02.2024 №101рп/48/01-2024 щодо порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Уманського РУП та ГУНП в Черкаській області, що має ознаки дисциплінарного проступку.

За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Черкаській області 29.03.2024, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 18, пункту 3 ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 6 ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України вад 08.02.2019 № 100, пункту 3 розділу 2 Посадової інструкції сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, затвердженої 01.08.2023 начальником Уманського РУП ГУНП, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, абзаців 1, 2 пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку та встановлених під час службового розслідування обставин, ГУНП в Черкаській області видано наказ №722 від 08.04.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 Уманського районного управління поліції ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 11.04.2024 № 121 о/с поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. І ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції.

Позивач не погоджуючись з вищевказаними наказами щодо звільнення його зі служби в поліції, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані накази є правомірними, такими, що прийнято у межах повноважень, в спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні, що свідчить про безпідставність і наступних вимог - щодо поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з огляду на те, що вони ґрунтуються саме на протиправності оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580).

Відповідно до вимог частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону №580).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частинами 2 та 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Частиною першої статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначені поняття та порядок призначення службового розслідування.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини перша-четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

За приписами частин першої, другої статті 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина четверта статті 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно вимог статті 20 Дисциплінарного статуту повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Відповідно вимог до частин третьої та четвертої статті 20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.

Частиною 6 статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що керівник, не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, може порушити перед уповноваженим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з частиною третьою статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку №893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Отже, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків за письмовим наказом керівника проводиться службове розслідування про дисциплінарний проступок поліцейського.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення зі служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Відповідно до вимог частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту зокрема передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Отже, аналізом норм чинного законодавства встановлено, що службове розслідування має бути проведено із наданням поліцейському, стосовно якого проводиться таке розслідування, права на захист, яке, в тому числі, реалізується шляхом подачі поліцейським пояснень, клопотань, скарг тощо.

Згідно вимог статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства в їх сукупності суд звертає увагу, що притягненню поліцейського до відповідальності передує проведення службового розслідування на підставі своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Водночас слід враховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

В свою чергу слід зазначити, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення. Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №420/4977/20.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено під час розгляду справи, наказом ГУНП в Черкаській області від 01.03.2024 №168 «Про призначення та проведення службового розслідування, формування дисциплінарної комісії» призначено службове розслідування за рапортом начальника УГІ ГУНП підполковника поліції Бондаренко Т.С. від 29.02.2024 №101рп/48/01-2024 щодо порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Уманського РУП та ГУНП в Черкаській області, що має ознаки дисциплінарного проступку.

У висновку службового розслідування, затвердженому 29.03.2024 т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській області полковником поліції О. Гудимою , зазначено, що 29.02.2024 до ГУНП надійшов рапорт начальника УГІ ГУНП підполковника поліції Бондаренко Т.С. від 29.02.2024 № 101рп/48/01 -2024 про те, що під час здійснення моніторингу соціальних мереж на платформі «ІНФОРМАЦІЯ_4» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено критичну публікацію ОСОБА_5 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». У вказаній публікації зазначено про те, що окремі поліцейські Черкаської області вимагають неправомірну вигоду у її чоловіка за не притягнення його до адміністративної відповідальності. Цього ж дня відомості по вищезазначеній інформації зареєстровано Головним управлінням до ІКС ІПН11 за № 365.

В рамках службового розслідування дисциплінарною комісією здійснено виїзд за адресою проживання ОСОБА_6 та проведено її опитування, в ході якого остання пояснила, що 17.02.2024 близько 23.43 год. до неї на мобільний телефон зателефонував її кум, який працює в поліції, та повідомив, що її чоловіка ОСОБА_7 зупинили поліцейські та виявили у нього стан алкогольного сп`яніння. Також під час розмови він пояснив, що на даний момент свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу її чоловіка знаходиться у нього та з метою не притягнення чоловіка до адміністративної відповідальності і повернення документів необхідно сплатити грошові кошти в сумі 16000 грн, на що опитувана не погодилась. Цієї ж ночі, упродовж певного проміжку часу зазначений поліцейський неодноразово їй писав СМС повідомлення про необхідність надання грошових коштів поліцейським з метою не притягнення до адміністративної відповідальності її чоловіка, при цьому зменшивши суму.

Також, в ході опитування ОСОБА_6 повідомила про те, що з приводу неправомірних дій поліцейських, бажає написати заяву, право якої було задоволено дисциплінарною комісією.

Про вказаний факт членом дисциплінарної комісії капітаном поліції Мухою М.О. здійснено повідомлення на спеціальну лінію « 102».

Вказане повідомлення Уманським РУП ГУНП зареєстровано до ІКС ІПНП від 01.03.2024 за №3947.

Аналогічне пояснення в ході службового розслідування надав ОСОБА_7 , який являється чоловіком ОСОБА_6 .

Встановлено, що 17.02.2024 о 08.00 год. на добове чергування в складі групи реагування патрульної поліції (далі- ГРПП) ВПД № 2 Уманського РУП ГУНП заступили поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВПД № 2 Уманського РУП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_9 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВПД № 2 Уманського РУП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до Журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю Уманського РУП ГУНП, Книги видачі й приймання озброєння Уманського РУП ГУНП, Журналу обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ВПД № 2 Уманського РУП ГУНП, наказу Уманського РУП ГУНП від 09.02.2024 № 133 «Про закріплення табельної та автоматичної вогнепальної зброї на постійне носіння та зберігання за працівниками Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та працівниками підпорядкованих підрозділів поліції», старший сержант поліції ОСОБА_1 пройшов цільовий інструктаж та був забезпечений табельною вогнепальною і автоматичною зброєю, засобами індивідуального захисту (бронежилети, шоломи) і активної оборони (гумові кийки, кайданки, засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії) та портативним відеореєстратором (боді-камерами).

Крім того, відповідно до Журналу виїзду та повернення транспортних засобів відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського РУП ГУНП, старший сержант поліції ОСОБА_1 здійснив виїзд службовим автомобілем Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні).

Під час проведення службового розслідування становлено, що 17.02.2024 близько 21.50 год. ОСОБА_1 із напарником під час патрулювання с. Собківка Уманського району виявили автомобіль ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , який рухався їм назустріч.

В подальшому, зазначені поліцейські за допомогою проблискових маячків зупинили автомобіль ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , водієм якого виявився ОСОБА_7 .

У своїх поясненнях, опитаний старший сержант поліції ОСОБА_1 зупинку вищезазначеного автомобіля аргументував тим, що водій рухався з увімкненими фарами в режимі дальнього світла.

За інші порушення Правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 125 КУпАП.

Опитані старші сержанти поліції ОСОБА_1 та його напарник у своїх поясненнях зазначили, що зупинивши ОСОБА_7 вони представились водієві та назвали причину зупинки.

Поряд із цим, вказані пояснення спростовуються поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , який в момент зупинки перебував в автомобілі ВАЗ 21063, н.з, НОМЕР_3 , в якості пасажира.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 , та його колега в порушення вимог ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», після зупинки автомобіля ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , звертаючись до ОСОБА_7 , не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання та не поінформували водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Після зупинки водія автомобіля ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , тобто ОСОБА_7 , старшим сержантом поліції ОСОБА_1 та його напарником в ході спілкування встановлено, що у нього відсутнє посвідчення водія, оскільки було вилучене за вчинення 28.10.2022 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ОСОБА_7 був позбавлений права керування на рік, тобто до 06.12.2023 (постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2022 № 705/4404/22, дата набрання законної сили 06.12.2022) та на момент зупинки, тобто 17.02.2024, ОСОБА_7 посвідчення водія після його вилучення назад не отримував.

Факт відсутності посвідчення водія у ОСОБА_7 підтверджується листом територіального сервісного центру N 7142 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 29.03.2024 № 31/31/7142-135еп, в якому зазначено, що відповідно до відомостей ЄДР МВС, станом на 29.03.2024 ОСОБА_7 значиться як позбавлений права керування транспортними засобами, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому посвідчення водія на зазначеного громадянина серії НОМЕР_4 категорії «В, СІ» від 02.02.2017 знаходяться на зберіганні у ТСЦ № 7142 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях. Вищевикладене також підтверджується поясненням ОСОБА_7 .

Пунктом 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 (далі - Порядок № 100), визначено, що поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Посадова особа органу поліції при виявленні певної інформації повинна негайно повідомити про це чергову частину органу поліції.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 580/1415/19.

Відповідно до інформації, наданої Управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП від 20.03.2024 № 757/25/01/52-2024, в період часу з 08.00 год 17.02.2024 до 08.00 год. 18.02.2024 від старшого сержанта поліції ОСОБА_1 та його колеги будь-яких заяв і повідомлень на спеціальну лінію « 102» УОАЗОР ГУНП не надходило.

Враховуючи вищевикладене, своїми діями старший сержант поліції ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 6 розділу II Порядку № 100, в частині неповідомлення про виявлення правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , а саме керування ним транспортним засобом не маючи на те права.

Як пояснив ОСОБА_7 , на вимогу поліцейських він передав останнім документи, які в нього були в наявності, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яким керував. При цьому ОСОБА_7 в ході спілкування з поліцейськими повідомив їм, що він є військовослужбовцем підрозділу ППО та йому необхідно терміново їхати на позицію, що знаходиться по АДРЕСА_2 , виконувати свої безпосередні обов`язки, оскільки в той момент тривала повітряна тривога.

У свою чергу, ОСОБА_1 та його напарник, факт передачі ОСОБА_7 їм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу заперечили та зазначили, що знайшли його після того, як водій поїхав.

Таким чином, ОСОБА_1 повторно, в порушення вимог п. 6 розділу II Порядку № 100, не повідомив на спеціальну лінію « 102» про виявлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зазначеного вище.

Факт неповідомлення на спеціальну лінію « 102» ОСОБА_1 підтверджує у своїх поясненнях.

Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_10 та ОСОБА_7 повідомляють, що останній на вимогу передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу поліцейським та, відповідно, не втрачав його.

Таким чином, старший сержант поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. Б ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, шляхом надання недостовірних відомостей не забезпечив проведення службового розслідування.

Комісією службового розслідування становлено, що поліцейські, ОСОБА_1 , та його колега, не повертаючи ОСОБА_7 документи, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль, та не складаючи будь-яких адміністративних матеріалів за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема з приводу керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та іншого порушення, яке стало зі слів поліцейських підставою для зупинки, дозволили ОСОБА_7 залишити місце зупинки, і тим самим уникнути відповідальності, та сприяли продовженню вчинення ним правопорушення, тобто керувати транспортним засобом, не маючи на те права.

Встановлено, що розмова ОСОБА_7 , та поліцейських тривала близько 30 хв., а саме в період з 22.00 год. по 22.30год.

Опитаний ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначив, що документи, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у ОСОБА_7 не брав, а помітив на проїжджій частині як тільки останній залишив місце зупинки, при цьому додав, що розмова тривала близько 20-30 секунд. Разом з тим зазначив, що відносно ОСОБА_7 жодних адміністративних матеріалів не складалося, оскільки через малозначність правопорушення, а саме рух транспортним засобом з увімкненими фарами дальнього світла, останній був звільнений від адміністративної відповідальності та обмежений усним зауваженням.

Пояснення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 спростовується поясненням ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та частково інформацією, наданою Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП (лист від 20.03.2024 № 756/27/01-2024) щодо GPS-трекінгу службового автомобіля Skoda Octavia, н.з НОМЕР_2 (на синьому фоні), який перебував на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_7 в період з 21.59 год. по 22.31 год. 17.02.2024, тобто 32 хвилини.

В ході опитування ОСОБА_7 повідомив, що при спілкуванні з поліцейськими, тобто зі старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , та його напарником під час передачі їм документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, він зазначив, що має знайомого, який працює в правоохоронних органах та який також являється його кумом.

Враховуючи те, що у ОСОБА_1 та його колеги залишились документи ОСОБА_7 , зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та володіючи інформацією, що знайомий останнього також є працівником поліції, позивач із напарником зателефонували до свого колеги (поліцейського) та запропонували зустрітись, на що останній погодився.

Цього ж дня - 17.02.2024, ОСОБА_1 на службовому автомобілі Skoda Octavia, н.з НОМЕР_2 (на синьому фоні) разом з напарником під`їхали до домоволодіння поліцейського (знайомого ОСОБА_7 ), який був поза службою (вихідний) та зустрілись із останнім.

Опитаний працівник поліції, до якого під`їхав позивач із напарником, пояснив, що 17.02.2024 о 22.40 год. на його мобільний телефон зателефонував напарник позивача та запитав, чи знає він ОСОБА_7 , на що відповідь була позитивна та при цьому додав, що дійсно являється його кумом. В подальшому о 23.29 год. поліцейські знову зателефонували до свого колеги та повідомили, що їдуть до нього. По приїзду, в ході спілкування останніх, з метою вирішення питання щодо не притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 та повернення йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, поліцейські запропонували йому спільно з ними проїхати на службовому автомобілі до місця розташування ОСОБА_7 , на що останній погодився. Під час руху до с. Собківка Уманського району один із поліцейських запропонував, що за вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП та повернення йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу необхідно взяти в останнього грошові кошти в сумі 16000 грн, на що поліцейський який був знайомим ОСОБА_7 погодився.

ОСОБА_1 пояснив, що під час зустрічі він передав зазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з метою його подальшої передачі кумові, тобто ОСОБА_7 , при цьому додав, що жодних коштів за не притягнення останнього до відповідальності та повернення документу не просили та не вимагали.

У свою чергу, поліцейський , який є знайомим ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 6 розділу її Порядку № 100 та п. 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, не повідомив на спеціальну лінію « 102» про вчинення правопорушення ОСОБА_1 , та його напарником, а саме вимагання останніми отримання грошових коштів за не притягнення до відповідальності ОСОБА_7 та повернення останньому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також не поінформував про зазначене безпосереднього керівника.

Вказане порушення підтверджується листом Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП від 20.03.2024 № 757/25/01/52-2024, в якому зазначено, що в період часу з 08.00 год. 17.02.2024 до 08.00 год. 18.02.2024 будь-яких заяв і повідомлень на спеціальну лінію « 102» Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП щодо пропонування працівниками поліції отримання неправомірної вигоди від працівника поліції не надходило, а також поясненнями безпосередніх керівників відповідно.

У подальшому, поліцейський, який є знайомим ОСОБА_7 прийнявши пропозицію від ОСОБА_1 та його напарника щодо врегулювання питання про не притягнення до адміністративної відповідальності та повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу гр. ОСОБА_7 за отримання від останнього грошових коштів в сумі 16000 грн, з метою реалізації виконання зазначеного здійснив телефонний дзвінок до гр. ОСОБА_6 , яка являється дружиною гр. ОСОБА_7 та повідомив вищезазначену вимогу, чим допустив порушення вимог ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктів 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В ході спілкування поліцейського з гр. ОСОБА_6 , остання повідомила про адресу місця перебування її чоловіка, тобто гр. ОСОБА_7 .

З метою реалізації запланованого, ОСОБА_1 разом з іншим поліцейським на службовому автомобілі Skoda Octavia, н.з НОМЕР_2 (на синьому фоні) направились до гр. ОСОБА_7 за адресою, яку повідомила дружина останнього, а саме АДРЕСА_2 .

По прибуттю за вищевказаною адресою, поліцейський, за вказівкою старшого сержанта поліції ОСОБА_1 попрямував до гр. ОСОБА_7 та повторно, в порушення вимог ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, повідомив останньому, що за врегулювання питання щодо не притягнення його до адміністративної відповідальності та за повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу необхідно сплатити грошові кошти в сумі 16000 грн, на що останній повідомив, що такої суми він не має. Після даної розмови позивач із напарником зменшили вимогу щодо суми грошових коштів, а саме до 6000 грн, проте і цієї суми не виявилось у ОСОБА_7 . При цьому останній повідомив, що у нього наявні лише 3500 грн. Після повторної розмови поліцейських, надано ОСОБА_7 пропозицію сплатити частину коштів, тобто 3500,00 грн відразу, а іншу на наступний день, тобто 18.02.2024 та після цього йому повернуть свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Не отримавши жодних коштів, розмова була закінчена та поліцейські поїхали від ОСОБА_7 . У свою чергу, опитаний ОСОБА_1 повідомив, що вони під`їхали до знайомого вже поліцейського і передали йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 , для того щоб він передав останньому, після чого поїхали по службових справах. Також, опитувані факт виїзду спільно поліцейським на позицію до ОСОБА_7 та факт вимагання грошових коштів заперечують.

Пояснення ОСОБА_1 в частині того, що вони із напарником та іншим поліцейським не їздили до ОСОБА_7 в с. Собківка Уманського району, спростовуються інформацією УІАП ГУНП щодо трекінгу пересування (лист від 28.03.2024 № 820/27/01-2024), та відповідно, за хронологією, підтверджуються надані пояснення ОСОБА_7 , який стверджує факт прибуття поліцейських на позицію останнього.

Таким чином, позивач повторно, в порушення вимог ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, шляхом надання недостовірних відомостей не забезпечив сприяння проведенню службового розслідування.

Разом з тим, опитаний ОСОБА_11 , знайомий ОСОБА_7 , який в момент зупинки та в момент приїзду поліцейських за місцем перебування останнього перебував в автомобілі ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_3 , в якості пасажира, в своєму поясненні також підтвердив момент зупинки ОСОБА_7 , момент спілкування останнього із знайомим йому поліцейським та те, що останній пропонував за повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу сплатити грошові кошти в сумі 6000 грн і про відмову гр. ОСОБА_7 сплачувати дані кошти.

Разом з тим, опитаний ОСОБА_1 в своїх поясненнях факт вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 та момент домовленості з колегою поліцейським, щодо процесу врегулювання питання з приводу не притягнення до адміністративної відповідальності та повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 за грошові кошти, заперечує.

Враховуючи наявність протиріч у поясненнях ОСОБА_1 та його напарника, колеги поліцейського з однієї сторони з поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з другої сторони, а також з метою підтвердження/спростування інформації про вирішення питання щодо повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу працівниками поліції громадянину ОСОБА_7 за грошові кошти, дисциплінарною комісією запропоновано зазначеним поліцейським пройти опитування з використанням поліграфа, на що останні надали добровільну згоду.

Проте, в подальшому позивач від проходження опитування із використанням поліграфа відмовився. Причиною відмови зазначив поганий стан самопочуття (головний біль, біль в області серця); стан перевтоми (ранній підйом після сну, поганий сон, тривале очікування поліграфічного обстеження); сумніви щодо достовірності якості роботи поліграфу та висновку, що можна зробити на основі цього дослідження (листи написані власноруч поліцейськими, які долучені до матеріалів службового розслідування).

За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Черкаській області 29.03.2024, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 18, пункту 3 ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», пункту 6 ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України вад 08.02.2019 № 100, пункту 3 розділу 2 Посадової інструкції сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, затвердженої 01.08.2023 начальником Уманського РУП ГУНП, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, абзаців 1, 2 пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку та встановлених під час службового розслідування обставин, ГУНП в Черкаській області видано наказ №722 від 08.04.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 Уманського районного управління поліції ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 11.04.2024 № 121 о/с поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч. І ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 08.04.2024 № 722 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та від 11.04.2024 № 121 о/с "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції - прийнято за результатами службового розслідування щодо вчинення поліцейськими ГУНП порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку, які відображені у висновку службового розслідування, затвердженому 29.03.2024 т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській області.

Так, під час проведення службового розслідування відносно позивача у висновку службового розслідування, затвердженому 29.03.2024 т.в.о. начальника ГУНП в Черкаській області полковником поліції О. Гудимою , встановлено та відображено порушення вимог Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 18, пункту 3 ч. 1 ст. 23, ч. 3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", ч. 1 ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 6 ч. 3 ст. 1 ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пункту 3 розділу 2 Посадової інструкції сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, затвердженої 01.08.2023 начальником Уманського РУП ГУНП, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, абзаців 1, 2 пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Таким чином, за вчинення, вищезазначеного дисциплінарного проступку, на поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Уманського районного управління поліції ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі №813/3279/17.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2018 року у справі №815/3636/15 зазначив, що поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

Враховуючи зазначені обставини і докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що накладене на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вина позивача доведена належними та допустимими доказами, а тому спірні накази є правомірними та обґрунтованими, та застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «30» вересня 2024 року.