Справа № 440/17631/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 р. Справа № 440/17631/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/17631/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності;

- зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області та ГУПФ України в Тернопільській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 25.10.2022 пенсії по інвалідності 2-ї групи відповідно висновку експерта судової економічної експертизи від 09.10.2023 №3 у розмірі 32470,86 грн. щомісячно з урахуванням виплачених сум пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 позовні вимоги задоволено частково, вийшовши за межі позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.05.2023 №26.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 27.03.2023 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023, розмір пенсії складав 7630,41 грн.. При обчисленні пенсії врахована заробітна плата за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки №35 від 02.02.2023, виданої Українсько-російським спільним підприємством Оборонсоюз. Пізніше, позивачем надана уточнена довідка від 13.03.2023 №35 за період роботи в Українсько-російському спільному підприємстві Оборонсоюз з 01.01.1994 по 31.12.1998 (видана та підписана ОСОБА_1 , як керівник та головний бухгалтер в одній особі). ГУ ПФУ в Полтавській області проведено перевірку Українсько-російського спільного підприємства Оборонсоюз щодо сплати страхових внесків із заробітної плати за період з 1994 по 1998рр. За результатами проведеної перевірки встановлено, що заробітна плата була нарахована лише за вересень 1995 року в сумі 424632 млн. крб. (нараховано внесків 142506 млн. крб.). За решту місяців заробітна плата не нараховувалась, внески не сплачувались. Звіти наявні за наступні періоди: за 9 місяців 1995 року; за 9 місяців 1996 року (підпис головного бухгалтера ОСОБА_2 ); за 12 місяців 1998 року, (докази є в матеріалах справи, а саме копії наявних звітів). Згідно інформації, наявної в органах Пенсійного фонду України, підприємство було зареєстровано виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 27.01.1994 року, 10.03.1995 року взято на облік в управлінні Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці. Із зазначеного вище можна зробити висновок про те, що суми заробітної плати позивача, вказані в зазначеній довідці неспівмірні з даними звітності поданими Українсько-російським спільним підприємством Оборонсоюз до органів Пенсійного фонду України за даний період. З огляду на вказане, для обчислення пенсії з урахуванням довідок № 35 від 02.02.2023 та №35 від 13.03.2023 правові підстави відсутні. На підставі зазначеного, 03.05.2023 проведено перерахунок пенсії та винесено рішення №26 від 03.05.2023. внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності зменшився до 3648,84 грн. Отже, управлінням вилучені довідки № 35 від 02.02.2023 та №35 від 13.03.2023 при обчисленні розміру пенсії, оскільки наявне документальне підтвердження про відсутність сплати страхових внесків та нарахованої заробітної плати з урахуванням поданої звітності. На підставі зазначеного можна зробити висновок, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при винесенні рішення від 03.05.2023 про перерахунок пенсії діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ України в Полтавській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі заяви позивача від 02.02.2023, доданих до заяви документів, відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 з 25.10.2022 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 2072,57 грн., що підтверджено рішенням від 09.02.2023 №26.

10.02.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою №985/85 про перерахунок пенсії, зокрема, допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами.

До цієї заяви позивач додав: довідку Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №01 про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №02.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУПФ України в Тернопільській області.

15.02.2023 ГУПФ України в Тернопільській області прийнято рішення №26 про відмову в здійсненні перерахунку, у якому зазначено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.02.2023 №985 прийнято рішення відмовити у проведенні перерахунку; вказано, що після проведення перевірки довідок про заробітну плату первинними документами ГУПФ України в Полтавській області буде проведено перерахунок пенсії.

Не погодившись з такою позицією відповідачів, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.05.2023 №26 та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26, а задля гарантування позивачу ефективного способу захисту порушеного права у спірних відносинах зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 з урахуванням довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

У силу частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Статтею 34 Закону №1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до абзаців першого, п`ятого частини першої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 41 Закону №1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

А відповідно до частини третьої цієї статті, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У силу частини четвертої статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Відповідно до частини п`ятої цієї статті документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

У силу пункту 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 25.10.2022 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.

Під час обчислення пенсійної виплати заробітна плата за період до 30.06.2000 не враховувалась, про що свідчить наявний у матеріалах справи розрахунок.

Розмір пенсії по інвалідності з 25.10.2022 склав 20772,57 грн., з 01.12.2022 - 2093,00 грн.

У подальшому рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 27.03.2023 №26 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023, розмір пенсії склав 7630,41 грн., для обчислення якого врахована заробітна плата за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35.

Водночас на підставі службових записок від 18.04.2023, 26.04.2023 щодо надання інформації по СП "Оборонсоюз" та приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26 проведено перерахунок пенсії по інвалідності з 01.02.2023 шляхом вирахування при обчисленні пенсійної виплати заробітної плати за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності зменшився до 3648,84 грн.

Мотивуючи таке рішення відповідач зауважив, що за повідомленням відділу забезпечення наповнення бюджету №2 фінансово-економічного управління ГУПФ України в Полтавській області (службова записка від 18.04.2023) Українсько-російським спільним підприємством "Оборонсоюз" заробітна плата була нарахована лише за вересень 1995 року в сумі 424632 млн. крб. (нараховано внесків 142506 млн. крб.), за решту місяців заробітна плата не нараховувалася, внески не сплачувалися.

Однак Полтавський окружний адміністративний суд, розглядаючи справу №536/1548/23, спір у якій стосувався правомірності утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії на підставі рішення ГУПФ України в Полтавській області від 12.06.2023 №42, у рішенні від 30.10.2023, що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, зазначив, що Закон №1058-IV не ставить врахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у залежність від подання звітності страхувальником. Єдиною необхідною умовою для врахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії є підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Суд у справі №536/1548/23 врахував, що ГУПФ України в Полтавській області проведено перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.02.2023 №35 за період з 01.01.1994 по 31.12.1998, результати якої оформив актом перевірки від 13.03.2023 №1600-0903-1/2016 (1191). Під час перевірки були використані відомості нарахування заробітної плати за 1994 - 1998 роки.

За висновками зазначеного акта перевіркою довідки від 02.02.2023 №25 встановлено:

- в довідці за період з січня 1994 по серпень 1996 року заробітну плату не перераховано у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців;

- в довідці за березень 1995 року заробітна плата вказана у розмірі 17200000 крб, а згідно первинних документів потрібно вказати 178,00000 грн.;

- в довідці за квітень 1996 року заробітна плата вказана в розмірі 3400000 крб, а згідно первинних документів потрібно вказати 348,00000 грн.

Решта даних, які викладені в довідці, відповідають даним первинних документів Українсько-російським спільним підприємством "Оборонсоюз".

З урахуванням наведеного, Українсько-російським спільним підприємством "Оборонсоюз" видано уточнену довідку від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, що й була врахована пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023, оформленому рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 29.03.2023 №26.

ГУПФ України в Полтавській області перевірено обґрунтованість видачі та достовірність поданих відомостей про ОСОБА_1 , відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, про що складено акт від 13.03.2023 №1600-0903-1/2016 (1191), та з урахуванням висновків цього акта перевірки відповідачем не доведено, що пенсіонером ОСОБА_1 у цьому випадку допущені будь-які зловживання, що є обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій з пенсіонера.

Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 30.10.2023, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, визнав протиправним та скасував рішення ГУПФ України в Полтавській області від 12.06.2023 №42 про утримання надміру виплачених сум пенсій; визнав протиправним та скасував рішення ГУПФ України в Полтавській області від 08.05.2023 №26 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зобов`язав ГУПФ України в Полтавській області повернути ОСОБА_1 незаконно утриману на підставі рішення від 12.06.2023 №42 пенсію по інвалідності.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

ГУПФ України в Полтавській області листом від 17.06.2024 на вимогу суду повідомило, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №536/1548/23 розпорядженням від 28.03.2024 №26 повернуто ОСОБА_1 надміру утримані кошти за період з 01.07.2023 по 30.09.2023 у розмірі 2189,31 грн.

Будь-яких інших дій щодо приведення пенсійної виплати ОСОБА_1 у відповідність відповідач не вчиняв.

Копією рішення від 26.02.2024 №26 підтверджено, що з 01.03.2024 відповідач виплачує ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 4395,30 грн., для обчислення якої заробітна плата за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 на підставі довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 не врахована.

Європейський суд з прав людини напрацьовав практику за якою пенсія включається в поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.11.2023 у справі "Пічкур проти України" (заява №10441/06, пункти 41 43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту "законних очікувань" (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі "Суханов та Ільченко проти України" ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява №68385/10 та №71378/10, пункт 35).

Отже у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі "легітимні очікування" та "майнові права" (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява №12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13.12.1984 щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, №10741/84).

Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява №28342/95).

Тож неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що зменшення відповідачем розміру пенсії по інвалідності ОСОБА_1 внаслідок проведеного 03.05.2023 перерахунку пенсії без врахування довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, після того як за рішенням цього самого пенсійного органу зазначена довідка була врахована для обчислення розміру пенсії позивача, а правомірність її видачі - підтверджена за результатами перевірки, не відповідає принципу "належного урядування", як складової принципу верховенства права.

При цьому Конституція України та КАС України прямо передбачають обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним "маркером" того, як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 19.06.2024 у справі №400/6073/21.

Також у постанові від 28.02.2020 у справі №П/811/1015/16 сформульовано правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні; неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень; принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Протиправність дій пенсійного органу щодо неврахування довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії встановлена судом у справі №536/1548/23, рішення в якій набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Крім того, правомірність рішення ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26 не визначена позивачем в якості предмета цього спору.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Правила адміністративного судочинства допускають випадки, коли суд може вийти за межі вимог позову, зокрема, у випадку, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно ним обраним для повного та ефективного захисту його прав, свобод та інтересів.

Так, відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером спірних відносин та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів, порушення яких встановлено судом.

За вищевикладених обставин судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, з урахуванням виходу за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Полтавській області від 03.05.2023 №26, зобов`язавши ГУПФ України в Полтавській області провести перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 з урахуванням довідки Українсько-російського спільного підприємства "Оборонсоюз" від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

У силу пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі №420/14943/21 зазначено, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 10.02.2023 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав: довідки Українсько-російського підприємства "Оборонсоюз" від 02.02.2023 №35 та від 13.03.2023 №35 про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №01 про заробітну плату для обчислення пенсії, довідку Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №02.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 10.02.2023 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУПФ України в Тернопільській області, яке рішенням від 15.02.2023 №26 відмовило у перерахунку пенсії.

Однак рішення ГУПФ України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26 взагалі не містить підстав відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача.

За повідомленням ГУПФ України в Полтавській області перевірка довідки Малого підприємства "Правовед" від 09.02.2023 №01 про заробітну плату для обчислення пенсії не проводилась з огляду на відсутність коду ЄДРПОУ організації.

Проте, у згаданій довідці зазначено, що її видано на підставі розрахункових відомостей, платіжних відомостей, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; підприємство не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

Враховуючи те, що пенсійний орган мав можливість провести відповідну перевірку, однак дій щодо проведення перевірки не вжив, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в цій частині про задоволення позовних вимог, шляхом виходу за їх межі, визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Тернопільській області від 15.02.2023 №26, зобов`язавши ГУПФ України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2023 про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 по справі №440/17631/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич