Справа № 560/13772/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

01 жовтня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося в суд з позовом до Управління забезпечення примусового Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить скасувати постанову від 05.09.2024 ВП № 75621826 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23 виконано в повному обсязі, відповідно до вимог чинного законодавства, а тому постанова державного виконавця від 05.09.2024 ВП № 75621826 про накладення штрафу є безпідставною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 23.09.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив на 01.10.2024 о 10:30 год. за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача подав відзив, у якому відповідач проти позовних вимог заперечує. Вказує, що заявою від 01.08.2024 стягувач ОСОБА_1 повідомила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при розрахунку пенсії стягувача безпідставно зменшено індивідуальний коефіцієнт обчислення заробітку з 1,06984 до 1,02918, хоча рішення суду не стосується розрахунку коефіцієнту заробітку, а також не проведено індексації заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки у відповідності до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV. Із наданих боржником документів вбачається, що боржник, вчиняє ті ж дії, що були визнанні судом протиправними, а саме, вчиняє дії щодо заниження розміру пенсії. У зв`язку із невиконанням рішення суду боржником, 05.09.2024 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, постанова про накладення штрафу прийнята в рамках чинного законодавства. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань до суду не подали.

Згідно вимог частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.08.2006 отримувала пенсію за вислугу років, розмір якої обчислювався згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року, та з 26.11.2020 (згідно заяви від 26.11.2020) була переведена на пенсію за віком (станом на 01.03.2023 розмір пенсійної виплати становив 3099,95 грн).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23, яке набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.03.2023 року здійснити нарахування та виплату пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки, проіндексованого у відповідності до частини другої статті 42 Закону №1058- IV, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 01.04.2024.

За заявою ОСОБА_2 16.07.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017-2019 (7763,17 грн).

Розмір пенсії обчислено з врахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000, (згідно довідки про заробітну плату) та з 01.07.2000 по 30.11.2014 та 01.10.2020 по 31.10.2020 (згідно даних персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку склав 1,02918 (до виконання рішення суду 1,06984).

На виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2023 склав 2914,39 грн та її розрахунок наступний: 7763,17 грн (показник середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки) х 1,02918 (індивідуальний коефіцієнт заробітку) = 7989,70 грн (заробіток для обчислення пенсії) х 0,35167 (коефіцієнт страхового стажу) = 2809,74 грн (розмір пенсії за віком) + 104,65 грн (доплата за 5 років понаднормативного стажу, 2093,00 грн * 5%) = 2914,39 грн.

25.07.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №75621826 та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом.

Заявою від 01.08.2024 стягувач ОСОБА_1 повідомила, що відповідачем при розрахунку пенсії безпідставно зменшено індивідуальний коефіцієнт обчислення заробітку з 1,06984 до 1,02918, хоча рішення суду не стосується розрахунку коефіцієнту заробітку, а також не проведено індексації заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки у відповідності до частини другої статті 42 Закону 1058-IV.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0802-8/81799 від 28.08.2024 повідомлено відділ примусового виконання рішень про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23 та надано перелік документів.

20.08.2024 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшла вимога державного виконавця №14465. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 2200-0802-8/82292 від 30.08.2024 повідомлено відділ примусового виконання рішень про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23 та надано перелік документів.

05.09.2024 державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду без поважних причин та, як наслідок, винесено постанову ВП № 75621826 про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Позивач з указаною постановою не погоджується, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII, від 02.06.2016.

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

За вимогами статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За вимогами ж частини шостої цієї статті, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до статті 63 цього Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Розмір відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі встановлений статтею 75 Закону №1404-VIII.

Так, відповідно до частини першої цієї статті, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Суд враховує, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №812/1813/18.

Отже, ключовим питанням в контексті вирішення цього спору слугує з`ясування обставин щодо повноти та належності виконання ухваленого судом рішення у справі № №560/15159/23 та виданого 16.07.2024 на його підставі виконавчого документа.

Аналізуючи обсяг обов`язків, покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішенням суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23, суд зазначає, що зазначене судове рішення передбачало вчинення Головним управлінням дій, спрямованих на нарахування та виплату пенсію ОСОБА_1 за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки, проіндексованого у відповідності до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV, з урахуванням виплачених сум.

Так, на виконання вказаного рішення Головним управлінням проведено перерахунок пенсії проведено перерахунок пенсії стягувачу за віком із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2017-2019 (7763,17 грн).

Розмір пенсії обчислено з врахуванням заробітної плати за періоди роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000, (згідно довідки про заробітну плату) та з 01.07.2000 по 30.11.2014 та 01.10.2020 по 31.10.2020 (згідно даних персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку склав 1,02918 (до виконання рішення суду 1,06984).

На виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2023 склав 2914,39 грн та її розрахунок наступний: 7763,17 грн (показник середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки) х 1,02918 (індивідуальний коефіцієнт заробітку) = 7989,70 грн (заробіток для обчислення пенсії) х 0,35167 (коефіцієнт страхового стажу) = 2809,74 грн (розмір пенсії за віком) + 104,65 грн (доплата за 5 років понаднормативного стажу, 2093,00 грн * 5%) = 2914,39 грн.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати у зв`язку із донарахуванням нової заробітної плати не було спірним питанням у справі №560/15159/23.

Таким чином, суд не погоджується з позицією відповідача про те, що відсутність фактичного приросту розміру пенсії стягувача внаслідок її перерахунку можна вважати неналежним виконанням рішення суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23, враховуючи, що питання про визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати взагалі не охоплювалося предметом спору у справі №560/15159/23.

Окрім того, відповідач вказує на непроведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання рішення суду індексації заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки у відповідності до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV.

Щодо такого твердження суд зазначає наступне.

Так, резолютивною частиною рішення суду від 09.11.2023 у справі №560/15159/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.03.2023 року здійснити нарахування та виплату пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки, проіндексованого у відповідності до частини другої статті 42 Закону №1058- IV.

Суд звертає увагу на те, що абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

При цьому абз. 4 ч. 2 ст. 42 Закону № 1058 установлено, що розмір та порядок такого збільшення визначаються в межах бюджету Пенсійного фонду України за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз. 2 цієї частини, а відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 1282 індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абз. абз. 2 і 3 ч. 2 ст. 42 Закону № 1058.

Таким чином, Верховна Рада України уповноважила Кабінет Міністрів України визначати порядок перерахунку пенсії з метою її індексації.

Однак, суд зауважує, що "показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії", про який йдеться в ч. 2 ст. 42 Закону № 1058, не є тотожним "середній заробітній платі (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії", яка є складовою формули, за якою визначається заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.

Частиною 2 ст. 40 Закону № 1058 передбачено, що порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистки. Таким порядком є Порядок № 4-4, п. 1.2 якого визначено, що показник заробітної плати (доходу) за рік використовується для визначення заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, скоригованої згідно з ч. 2 ст. 40 Закону № 1058.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що механізми обчислення пенсії та проведення індексації з 01 березня кожного року є різними за своєю суттю процедурами.

Разом з тим, суд встановив, що у мотивувальній частині рішення у справі №560/15159/23 суд не надавав оцінку тому, який механізм індексації показника середньої заробітної плати та з урахуванням яких складових повинен бути застосований пенсійним органом для відновленння порушеного права ОСОБА_1 .

Суд в рішенні у справі №560/15159/23 констатував лише неправильність визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахування наведеного, суд наголошує, що повнота виконання рішення може оцінюватися виключно крізь призму обставин, які досліджувалися судом у справі № 560/15159/23 та норм, що врегульовують спірні правовідносини і застосовувалися судом при ухваленні рішення.

Отже, у контексті вирішення спірних правовідносин істотним є те, що предметом спору у справі №560/15159/23 було незастосування пенсійним органом показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки для обчислення пенсії ОСОБА_1 , а тому державний виконавець не може посилатися на проведення обчислення пенсії зі зміною інших її складових, як на підставу для висновку про неналежне виконання рішення у вказаній справі.

Поряд з цим, суд враховує, що з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій (п.п.1,3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII).

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не було належним чином перевірено виконання боржником рішення суду від 09.11.2023 у справі №№ 560/15159/23.

Отже, постанова Управління забезпечення примусового Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.09.2024 ВП № 75621826 про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам ст.75 Закону № 1404-VIII.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи спірну постанову на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів та Закону №1404-VII, тому, на переконання суду, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління забезпечення примусового Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.09.2024 ВП № 75621826 про накладення штрафу розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 жовтня 2024 року

Позивач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Відповідач:Управління забезпечення примусового Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Тернопільська, буд. 13/2,Хмельницький,29018 , код ЄДРПОУ - 43315602)

Головуючий суддя В.К. Блонський