Справа № 300/5752/24
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2024 р. справа № 300/5752/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
позивачки: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Яворського В.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коломийської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціальної політики Коломийської міської ради (далі відповідач), за змістом якого просить суд:
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с.88).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.92).
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
Судом встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах соціального захисту населення, як отримувачка щомісячної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яка передбачена та призначається згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
На підставі поданої заяви від 11.06.2021 та декларації про доходи та майновий стан та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (а.с.23-29), позивачці була призначена та виплачувалася державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 у розмірі 8184,84 грн., з 01.07.2021 по 05.11.2021 у розмірі 8978,74 грн., з 06.11.2021 по 30.11.2021 у розмірі 9624,84 грн., щомісячно (а.с.36).
В подальшому, на підставі наказу про проведення перевірки № 27 від 21.02.2023 та листа Національної соціальної сервісної служби України від 06.02.2024 за № 0000-03.4-0/2394 Головним управлінням Національної сервісної служби в Івано-Франківській області проведено перевірку дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей управлінням соціальної політики Коломийської міської ради про, що складено акт № ІФ24-13/18А від 28.02.2024 (а.с.9-11).
Відповідно до змісту коментованого акту, Головне управління Національної сервісної служби в Івано-Франківській області встановило, що сім`ї ОСОБА_1 відповідачем допущена переплата державних коштів по соціальній допомозі малозабезпеченій сім`ї за період з квітня 2021 року по лютий 2024 року в сумі 465 800,70 грн., у зв`язку із порушенням підпункту 3 пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250.
При вирішенні вищевказаного позову, суд виходить з такого правового регулювання спірних правовідносин.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III (надалі Закон № 1768-III) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист та забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Сім`я це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах соціального захисту населення, як отримувач щомісячної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яка передбачена та призначається згідно з Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
Так, відповідно до наданих довідок про склад сім`ї, виданих Коломийською міською радою Товмачицького старостирського округу, до складу сім`ї ОСОБА_1 (зареєстрованих) входять: ОСОБА_2 чоловік, ОСОБА_3 донька, ОСОБА_4 син, ОСОБА_5 син, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_6 син.
Довідкою про потребу дитини (дитина-інваліда) у домашньому догляді матері за № 13/14 від 12.02.2021, встановлено, що ОСОБА_4 (донька) з 12.02.2021 має статус «дитини-інваліда» та відповідно зроблено заключення про необхідність домашнього догляду (а.с.74).
Окрім цього, за змістом довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 (чоловік) з 14.02.2023 встановлено другу групу інвалідності (а.с.75).
Прожитковий мінімум для сім`ї є визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1768-ІІІ передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.
Згідно із статтею 4 Закону № 1768-ІІІ призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.
На виконання вимог згаданої норми Закону № 1768-ІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 24 лютого 2003 року № 250 затвердив Порядок, який визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом № 1768-ІІІ (далі - Порядок № 250).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України та з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.
Пунктом 3 Порядку № 250 визначено, що призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім' ї.
За правилами пункту 5 Порядку № 250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи: заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності). Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.
Так, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї.
Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення.
До стабілізації економічного становища в Україні прожитковий мінімум для сім`ї та розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.
Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей державного бюджету і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.
Для громадян із статусом особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, прожитковий мінімум збільшується на 20 відсотків.
Максимальний розмір державної соціальної допомоги не може перевищувати розміру прожиткового мінімуму для малозабезпеченої сім`ї, крім випадків, передбачених абзацом п`ятим цього пункту.
Згідно з пунктом 9 Порядку № 250 середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців.
Шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (далі - період, за який враховуються доходи).
Пунктом 10 Порядку № 250 визначено перелік підстав, за наявності яких державна соціальна допомога не призначається.
Зокрема, відповідно до підпункту 3 пункту 10 Порядку № 250 державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване в населених пунктах, зазначених у переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - перелік територій) (крім тих, які розташовані на територіях можливих бойових дій, а також тих, щодо яких зазначено дату припинення окупації), або житла, знищеного/непридатного для проживання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або з інших причин за наявності відповідної інформації у Державному реєстрі майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту знищення/пошкодження житлового приміщення (квартири, будинку), а також житла, отриманого дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, особою з їх числа за рахунок державного чи місцевого бюджету; житлових приміщень у гуртожитках; житла, яке належить на правах спільної сумісної або часткової власності; житла, на яке оформлено право на спадщину, за умови, що жодне із житлових приміщень, яке перебуває у власності, зокрема на яке оформлено право на спадщину, не здається в оренду, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи.
Перелік підстав для відмови в призначенні соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, визначений Порядком № 250, є вичерпним.
Окрім того, пунктом 16 Порядку № 250 передбачено, що виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється, якщо малозабезпеченою сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця, в якому виявлено порушення.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 250 рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис).
Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено заявником в органі виконавчої влади вищого рівня або в суді.

Контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги здійснює Нацсоцслужба та її територіальні органи.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 250 перевірка достовірності відомостей, що надійшли від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги, проводиться на підставі даних, отриманих шляхом автоматизованого доступу, зокрема, з: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - про право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок); Державного реєстру актів цивільного стану громадян - про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, народження, смерть особи, якій призначено державну соціальну допомогу, або смерть члена сім`ї; Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань - про зареєстрованих фізичних осіб - підприємців.

Для підтвердження таких даних використовуються відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які передаються до Мінсоцполітики шляхом автоматизованого обміну електронними даними між інформаційними ресурсами Мін`юсту та Мінсоцполітики через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, передбаченому законодавством, після введення в експлуатацію відповідних технічних і програмних засобів.

Пунктом 25 Порядку № 250 передбачено, що якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Як вже встановлено судом, на підставі наказу про проведення перевірки № 27 від 21.02.2023 та листа Національної соціальної сервісної служби України від 06.02.2024 за №0000-03.4-0/2394 Головним управлінням Національної сервісної служби в Івано-Франківській області проведено перевірку дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей управлінням соціальної політики Коломийської міської ради про, що складено акт № ІФ24-13/18А від 28.02.2024 (а.с.9-11).

Відповідно до змісту коментованого акту, Головне управління Національної сервісної служби в Івано-Франківській області встановило, що сім`ї ОСОБА_1 відповідачем допущена переплата державних коштів по соціальній допомозі малозабезпеченій сім`ї за період з квітня 2021 року по лютий 2024 року в сумі 465 800,70 грн., у зв`язку із порушенням підпункту 3 пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, а саме у власності малозабезпеченої сім`ї є другий житловий будинок.

В даному аспекті суд вказує на таке.

Відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2014 за заповітом, ОСОБА_2 (чоловік) на підставі заповіту, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою є спадкоємцем спадщини (а.с.51).

Відповідно до змісту вказаного свідоцтва спадщина складається з житлового дерев`яного будинку, житловою площею 34,2 кв.м., загальною площею 66,2 кв.м., зазначеного в плані літерою «А», що знаходиться в АДРЕСА_1 , з наступними господарсько-побутовими будівлями: «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - навіс, «З» - убиральня, «К» - навіс, «№1» - криниця.

Відповідно до довідок про склад сім`ї, виданих Товмачицьким старостинськи округом, сім`я ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у вказаному будинку.

Окрім того, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.02.2014, ОСОБА_2 (чоловік) на підставі заповіту, посвідченого Коломийською державною нотаріальною конторою є спадкоємцем ще одного будинку (а.с.52).

Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з житлового цегляного будинку, житловою площею 56,6 кв.м., загальною площею 78,9 кв.м., зазначеного в плані літерою «А», що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Так, на замовлення ОСОБА_2 було здійснено технічне обстеження будівельних конструкцій, а саме житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 (а.с.53-64).

На основі аналізу конструктивної схеми житлового будинку, гідрогеологічних умов ділянки території, зроблено технічний висновок у вигляді звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій від 19.07.2022 та зазначено, що несучі конструкції фундаментів, стін, покриття над поверхом знаходиться у незадовільному (аварійному) стані. Виявлено аварійні ділянки пошкоджень, тріщини та руйнування в стінах і фундаментах. Частина конструкцій (фундаменти, стіни, перекриття над поверхами, покрівля) мають істотний знос (аварійний) і деформації у вигляді наскрізних тріщин. Є пошкодження в тому числі категорії "А" несучих елементів стін, з`єднань які вимагають термінового підсилення або заміни. Частини несучих конструкцій категорії "А" більше 80% втратила роботоспроможність, які становлять небезпеку для руйнування. Є істотні деформації цегляних стін, наявність наскрізних похилих тріщин, що свідчить про нерівномірні осадки слабких грунтів основи фундаментів. Загального граничного стану ще не досягнуто. Загальний технічний стан конструкцій будинку не придатний до нормальної експлуатації, можна оцінити як вкрай незадовільний - до аварійного, (обмежене виконання елементами житлового будинку своїх функцій) в зв`язку з тривалою службою експлуатації - майже 50 років.

Окрім того, експертом рекомендовано вказаний житловий будинок до негайного розбирання конструкцій будинку, оскільки існує безпосередня загроза життю людей та остаточно втрачена можливість нормальної реалізації захисних функцій конструкцій.

Позивачкою також надана довідка про обсяги та вартість споживання електричної енергії за адресою Джерельна, 29а (на момент розгляду справи - АДРЕСА_1 , відповідно до змісту якої судом встановлено, що у вказаному будинку за період з травня 2014 року по квітень 2024 року електроенергія не використовувалася (а.с.71).

Відповідно до листа від 09.05.2024 за ІФФ/100/ЛВ-104/32-24 Коломийське УЕГГ ТОВ «Газорозподільні мережі України» повідомило, що ОСОБА_2 не користується природним газом за адресою АДРЕСА_3 (на момент розгляду справи - АДРЕСА_1 та відповідно до Акту обстеження від 08.05.2024 вищевказана адреса не газифікована (а.с.72).

Також при вивчені матеріалів справи судом з`ясовано, що довідки про склад сім`ї (а.с.21,28,35,42,49) містять інформацію про непридатність житлового будинку для проживання за адресою АДРЕСА_2 , що не було взято до уваги посадовими особами Головного управління Національної сервісної служби в Івано-Франківській області під час здійснення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей управлінням соціальної політики Коломийської міської ради.

Окрім того, позивачкою додатково додавався акт обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири) від 07.06.2021 за № 254/3/1/-15 в якому зазначалося про відсутність електро та газопостачання, аварійний стан стін, відсутність дверей, пошкодженість вікон та відсутність підлоги (а.с.16).

Судом також досліджено фотографії вказаного житлового будинку, які додані до позовної заяви, та відповідно зроблено висновок про непридатність житлового будинку для проживання за адресою АДРЕСА_2 , оскільки наявні шкідливі фактори навколишнього середовища, які можуть впливати на здоров`я людини або її життя (а.с.69-70).

Таким чином, ОСОБА_1 підтверджено та відповідно не спростовано відповідачем, що житлова нерухомість за адресою АДРЕСА_2 непридатна для проживання та відсутні будь-які умови для комфортного проживання сім`ї.

Суд зазначає, що посадовим особами Головного управління Національної сервісної служби в Івано-Франківській області під час здійснення перевірки не в повній мірі досліджено всі обставини надання соціальної допомоги сім`ї Юзефовичів та, як наслідок, зроблено передчасний висновок, щодо переплати державних коштів по соціальній допомозі малозабезпеченій сім`ї за період з квітня 2021 року по лютий 2024 року в сумі 465 800,70 грн

Як наслідок, відповідач необґрунтовано прийняв рішення про стягнення з позивача надмірно виплачених сум соціальної допомоги на основі вказаних висновків.

Окрім того, під час розгляду даної справи жодних зловживань з боку позивачка щодо подання недостовірних даних або подання нею документів з явно неправильними відомостями, про які їй достовірно відомо, судом не встановлено, а також відповідачем не надано суду будь-яких доказів наявності її вини чи зловживань при отриманні допомоги.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як узаконі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року).

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що рішення Управління соціальної політики Коломийської міської ради від 10.06.2024 №52616_962622_Р про утримання надміру виплачених сум допомоги в розмірі 244941,10 грн. є протиправним.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів у повному об`ємі правомірність своїх дій.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 22.07.2024 та від 01.08.2024 підтвердила сплату судового збору на суму 2449,40 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2449,40 грн.

Окрім того, в позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати.

Порядок та підстави розподілу судових витрат встановлені статтею 139 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частинами 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4 та 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У частині 1 статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац 2 пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз. 3, 4, 5 пп. 31, абз. 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Окрім того, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (№ 11-562ас18) про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також, згідно Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачка до матеріалів справи долучила: копію договору про надання правової допомоги від 10.06.2024 за № 6/24; квитанцію № 367128 від 22.07.2024; ордер на надання правничої допомоги від 10.06.2024; копію акту приймання-передачі № 1 від 22.07.2024 до договору про надання правової допомоги від 10.06.2024 (а.с.81-84).

Згідно акту приймання-передачі № 1 від 22.07.2024, у вартість послуг до витрат на правничу допомогу відноситься, у тому числі: попереднє вивчення матеріалів, консультація, збирання доказів, опрацювання законодавства у спірних правовідносинах, судової практики, формування правової позиції (3 год.) 600 грн; складання тексту позовної заяви (8 год) 2400 грн. (а.с.83).

У відповідності до квитанції від 22.07.2024 за № 367128 позивачка сплатила адвокату за надання правової допомоги 3000 грн. (а.с.81).

Відповідачем в судовому засідання викладено усні заперечення щодо факту виготовлення позовної заяви без підпису адвоката.

Аналізуючи надані витрати на професійну правничу допомогу адвоката у справі №300/5752/24, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Також, згідно Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд оглянув матеріали справи та встановив, що позивачка подала суду заяви по суті справи (позовну заяву) та заяви з процесуальних питань за власним підписом, та не надано будь-якого підтвердження, окрім, як акту приймання-передачі № 1 від 22.07.2024, що вказану позовну заяву було складено адвокатом.

Нормами процесуального закону чітко встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу, який сплачено або підлягає сплаті, визначається на підставі доказів.

Так, аналізуючи зміст та структуру заявленої позовної заяви, суд встановив, що остання не містить підпису адвоката, водночас, копія ордеру на надання правничої допомоги, наявного в матеріалах справи, лише підтверджує повноваження представника позивача на ведення справи у суді, тобто свідчить про можливість здійснення адвокатом попереднього вивчення матеріалів, консультації, збирання доказів, опрацювання законодавства у спірних правовідносинах, судової практики, формування правової позиції, однак, не є доказом, який підтверджує сам факт виготовлення та підписання такої позовної заяви саме представником позивача.

Беручи до уваги той факт, що позивачкою не було подано доказів, які підтверджують в повній мірі розмір витрат на правничу допомогу в частині складання тексту позовної заяви, і такі докази в матеріалах справи відсутні, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки орієнтовних витрат на правничу допомогу в сумі 2400 грн.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу і відшкодування витрати на попереднє вивчення адвокатом матеріалів, консультації, збирання доказів, опрацювання законодавства у спірних правовідносинах, судової практики, формування правової позиції, що становить 600 грн.

Відтак, вимога позивачки про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціальної політики Коломийської міської ради від 10.06.2024 № 52616_962622_Р про утримання надміру виплачених сум допомоги в розмірі 244 941,10 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціальної політики Коломийської міської ради (, вул. В. Чорновола, 55, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 2449,40 грн. (дві тисячі чотириста сорок дев`ять гривень 40 копійок) та 600 (шістсот) гривень витрат на правничу (правову) допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ).

Відповідач:

Управління соціальної політики Коломийської міської ради (, вул. В. Чорновола, 55, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78203).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі "02" жовтня 2024 року.