Справа № 488/2686/24
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2686/24
Провадження № 2-а/488/37/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за № 223/2024 від 03.06.2024 р. він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, за якою на нього був накладений штраф у розмірі 17 000 грн. Постанова мотивована тим, що 30.05.2024 року об 11 год. 20 хв. в приміщенні відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення звірки облікових даних було виявлено вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, про поважні причини не повідомив, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.4 ч. 1 Додатку 2 до Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Вказану постанову позивач отримав 18.06.2024 року у відділенні «Укрпошти».

До постанови був доданий протокол про адміністративне правопорушення № 223/2024 від 30.05.2024 р. Позивач зазначає, що зміст цього протоколу не узгоджується зі змістом постанови № 223/2024 від 03.06.2024 р., оскільки містить інші ознаки адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачу, зокрема вказано, що 30.05.2024 року об 11 год. 20 хв. в приміщенні відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час звірки облікових даних було виявлено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 у 7-денний термін та по теперішній час не повідомив про зміну військово-облікових та персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме про одруження 08.09.2007 року (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 08.09.2007 року), про народження дітей (копії свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 від 22.07.2009 року, серія НОМЕР_3 від 15.04.2016 року), чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 23 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року під час дії особливого періоду.

Позивач не погоджується із винесеною відносно нього постановою та притягненням його до адміністративної відповідальності, та вказує, що відповідачем безпідставно було накладено на нього адміністративне стягнення, розмір якого значно перевищує санкцію ч. 2 ст. 210 КУпАП, крім цього, зміст адміністративного правопорушення, вказаного посадовою особою відповідача у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення є абсолютно різними. Також позивач посилався на те, що у спірній постанові не зазначено відомостей про наявність рішення відповідної ВЛК щодо необхідності проходження ним медичного огляду.

Посилаючись на таке, позивач просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 223/2024 від 03.06.2024 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 27.06.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, була направлена відповідачу та роз`яснено його право подати свій відзив та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач отримав вказані матеріали, проте своїм правом на подання відзиву та/або заперечень, не скористався, тому суд розглядає справу у письмовому провадженні за наявними у ній доказами.

Дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

У статті 1 Конституції України, Україна проголошується правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини та громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. Зобов`язання держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних і справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплено як основоположні принципи в Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування. Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду певної справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (ч.7 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ).

Згідно з п.1 "Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки" (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. за № 154), ІНФОРМАЦІЯ_3 є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022 р., оголошується та проводиться загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони продовжують існувати на час розгляду даної справи).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює, зокрема, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р.

Відповідно до ч. 3 ст.1 Закону № 2232-XII від 25.03.1992 р.,- військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

В силу ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII від 25.03.1992 р.,- громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 р. (далі Порядок) .

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку, підпунктами 2 та 3 пункту 1 якого визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до п.1.1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 (далі - Положення) медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно п.1.4 Розділу ІІ Положення про медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею, відповідно до п. 10 якої резервісти, військовозобов`язані, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового сержантського, старшинського та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проходять медичний огляд у ВЛК ТЦК та СП, гарнізонні (госпітальні) ВЛК.

Відповідно до п.п.4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210?, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_2 за № 223/2024 від 03.06.2024 р. позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП. Вказана постанова мотивована тим, що 30.05.2024 року об 11 год. 20 хв. в приміщенні відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення звірки облікових даних було виявлено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, про поважні причини не повідомив, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 4 ч. 1 Додатку 2 до Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року під час дії особливого періоду.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Так, диспозицією ч.1 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 цієї ж статті (у редакції, яка діяла на час винесення оспорюваної позивачем постанови) визначено, що відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, і тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 цієї ж статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За такого, розмір штрафу за вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, станом на дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності, становить від 5 100 грн. до 8 500 грн., а за ч. 3 ст. 210 КУпАП розмір штрафу - від 17 000 грн. до 25 500 грн.

Виходячи із такого, накладення на позивача штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, є безпідставним та неправомірним.

До того ж, кваліфікуючою ознакою вчиненого позивачем правопорушення, у спірній постанові було вказано вчинення його в особливий період. Разом із цим, діюча на час винесення спірної постанови редакція статті 210 КУпАП, таку кваліфікуючу обставину як вчинення в особливий період, містила у частині 3 цієї статті, а не в частині 2, як це було вказано у постанові.

Відповідно до ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту наявного у справі протоколу про адміністративне правопорушення № 223/2024 від 30.05.2024 року вбачається, що він був складений відносно позивача за те, що 30.05.2024 року об 11 год. 20 хв. ОСОБА_1 у 7-денний термін та по теперішній час не повідомив про зміну військово-облікових та персональних даних, зазначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме про одруження 08.09.2007 року (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 08.09.2007 року), про народження дітей (копії свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 від 22.07.2009 року, серія НОМЕР_3 від 15.04.2016 року), чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 23 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року під час дії особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

З огляду на вищевикладене вбачається неузгодженість та суперечливість обставин справи, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 223/2024 від 30.05.2024 року та у постанові у справі про адміністративне правопорушення № 223/2024 від 03.06.2024 року.

Крім цього, суд враховує те, що матеріали справи не містять доказів відмови позивача від проходження медичного огляду, зокрема, відсутнє відповідне направлення на медичний огляд для визначення ступеню придатності для проходження військової служби, з датою проходження такого огляду та акт про відмову від проходження медичного огляду тощо.

За такого суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та відповідними доказами, в установленому порядку, наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 210 КУпАП, що є самостійною підставою для скасування оспорюваної позивачем постанови.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

-- залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

-- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

-- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

- змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неправомірність оскаржуваної позивачем постанови та обґрунтованість адміністративного позову. Тому вважає необхідним задовольнити позов, скасувати постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову № 223/2024 від 03.06.2024 р., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя Л.І. Селіщева