Справа № 300/4774/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2024 р. справа № 300/4774/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в інтересах якого діє адвокат Боднарчук А.М. (далі - представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 2) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.06.2023 за №93 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 24.11.2021 пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 15.09.1995 по 27.04.2015 в Філіалі « 5-й автобусний парк» ГУП Мосгортранс.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 15.09.1995 по 27.04.2015 в Філіалі « 5-й автобусний парк» ГУП Мосгортранс, вказавши на відсутність страхового стажу та не досягнення ним необхідного пенсійного віку. Зазначає, що у відповідача були наявні всі необхідні документи які підтверджують страховий стажпозивача та досягненняним необхідного пенсійного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.Уважає, що такі дії відповідачів порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення.Просив позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.52-53).

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву (а.с.61-62). Так, у відзиві представник відповідача вказала, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону №1058. При цьому, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території ррфср по 31 грудня 1991 року. Зарахування до страхового стажу з 01.04.2004 періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких проводилась трудова діяльність. Згідно з можливостями, передбаченими статтями 36-001, 2, 17-143 та 17-219 Регламенту Всесвітньої поштової конвенції, Укрпошта призупинила обмін поштовими відправленнями, грошовими переказами до/з рф (з 24.02.2022), про що було повідомлено країни-члени Всесвітнього поштового союзу циркулярним листом «EMIS 88/2022:Україна - Стан поштових операцій» 14.04.2022. На підставі наведеного, просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву (а.с.64-68) в якому представник вказала про те, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу №93 від 08.06.2023 прийняте у відповідності до чинного законодавства.Відповідно до п. 1 с. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі- Закон 1058) у 2022 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років. У 2023 році право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, мають особи за наявності страхового стажу не менше 30 років. Відповідно до пп. 8 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців. Відповідно до оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії № 93 від 08.06.2023 згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 12 років 9 місяці 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії позивачу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудових книжок серії НОМЕР_1 від 08.11.2005, НОМЕР_2 від 19.11.2009, НОМЕР_3 від 01.08.1985, а саме період роботи на території російської федерації з 15.09.1995 по 01.01.2023, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Разом з тим, з 13 квітня 2014 року на підставі рішення Ради нацбезпеки та оборони України розпочалася антитерористична операція (АТО) із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військової агресії з боку рф, яка на даний момент переросла в повномасштабну війну.Позивач свідомо тривалий час, працював в країні-агресора, та сплачував внески відповідно відраховувались кошти в бюджет ворожої країни на підтримку її збройних сил, і за даних обставин позивач бажає отримати пенсію на пільгових умовах вже від України.Крім того зазначила про те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Враховуючи зазначене, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Представник позивача 26.06.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з адвокатським запитом в якому просив:

1. Надати інформацію та рішення про призначення (відмову в призначенні) пенсії за віком на пільгових умовах за пенсійною справою ОСОБА_1 , яке було в серпні 2021 року.

2. Надати інформацію, які періоди роботи ОСОБА_1 зараховані до страхового стажу, а які не зараховано та з яких причин вони не зараховані.

3. Надати копію заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 , яка подавалася в серпні 2021 року (а.с.10).

У відповідь Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 04.07.2023 повідомило представника позивача про те, що 31.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до ВОГ № 4 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви долучено паспорт, код, довідку № 655 від 03.06.2021 про період служби в армії, диплом серії НОМЕР_4 , трудові книжки НОМЕР_3 від 01.08.1985, НОМЕР_1 від 08.11.2005 і НОМЕР_2 від 19.11.2009, архівну довідку про період роботи у ВАТ "Автобусний парк" № 35/59-4.01/488 від 22.06.2021, архівні довідки про заробіток № 35/59-4.01/486 від 24.06.2021 і № 35/59-4.01/487 від 23.06.2021 за період роботи з липня 1988 по серпень 1995, свідоцтво про встановлення на облік фізичної особи у федеральній податковій службі рф з присвоєнням з 03.03.1998 ИНН. До документів електронної пенсійної справи (далі - ЕПС) долучено довідку про відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку. В документах ЕПС також є довідки № 1926 і № 1927 від 21.10.2021, видані Державним унітарним підприємством міста Москва, філіалом Західним "Мосгортранс", які підтверджують пільговий стаж роботи заявника, на посаді водія регулярних пасажирських маршрутів з 1995 по 2015. В супровідному листі № 1926 від 21.10.2021 зазначено, що дані довідки було сформовано на запит ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 0900-0207-10/29185 від 11.08.2021. Даний запит зареєстровано через електронний документообіг і був направлений спеціалістами ВОГ № 4 на адресу вказаного підприємства 11.08.2021. Оскільки в підсистемах ІКІС ПФУ (ППВП і Звернення) заяви ОСОБА_1 від серпня 2021 не знайдено, то копію заяви, а також інформацію та рішення про призначення чи відмову в призначенні, які були у серпні 2021 надати не можуть. Також повідомило про те, що в ході опрацювання заяви від 31.05.2023 спеціалістами ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 93 від 08.06.2023. Причиною відмови зазначено недостатність страхового стажу, а також відсутність пільгового стажу.Відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року, робота на території росії враховується до страхового стажу до 01.01.1992 (а.с.11-12).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Після опрацювання системоюподаної заяви, за принципом екстериторіальності, органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.06.2023 за №93 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та недосягненням пенсійного віку згідно статті 26 Закону України № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказано, що вік заявника -56 років, страховий стаж складає 12 років09 місяців 29 днів. Додатково у рішенні також зазначено про те , що у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу починаючи з 01 січня 2028 - від 25 до 35 років. Також, у разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу починаючи з 01 січня 2028 року від 15 до 25 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви:- згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 08.11.2005, НОМЕР_2 від 19.11.2009, НОМЕР_3 від 01.08.1985 не зараховано до загального стажу роботи періоди роботи в Росії починаючи з 15.09.1995 так як з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31 грудня 1991 року.

Уважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.06.2023 за №93 та незаконною відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку таким доводам сторін, насамперед суд звертається до положень статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, якими визначено підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах.

Згідно пункту 8 частини 2 статті 114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається чоловікам, які працюють водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

У той же час, відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи:для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Таким чином, в силу приписів пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності таких обов`язкових умов у сукупності:досягнення 55 років для чоловіків і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв;

Однак, рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в коментованій вище редакції) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

У спірних правовідносинах слід враховувати, що закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (стаття 152 Конституції України).

Зокрема, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.»

Отже, у статті 13 Закону №1788-XII до внесення змін Законом №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років. Крім того, у пункті "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було встановлено необхідний стаж для чоловіків 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

За висновками пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII. При цьому, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

З урахуванням вказаного, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.»

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 квітня 2021 року, ухваленого за результатами розгляду зразкової справи № 360/3611/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/32/20).

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Відтак, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так само, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 названого Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відповідності до абзаців першого, другого пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно абзаців другого, третього статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 названої Угоди визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні згаданого періоду роботи до стажу відповідач послався виключно на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Однак, суд визнає такі доводи пенсійного органу неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідачів суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Суд зауважує, що згідно відомостей трудових книжок ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.08.1985, серія НОМЕР_1 від 08.11.2005, серія НОМЕР_2 від 19.11.2009, позивач:

з 15.09.1995 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ №394л від 15.09.1995);

з 10.04.1996 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 190л від 08.04.1996);

з 06.05.1996 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 242л від 05.05.1996);

з 05.11.1996 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 651л від 01.11.1996);

з 06.11.1996 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 653л від 04.11.1996);

з 05.04.1997 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 168л від 27.03.1997);

з 13.05.1997 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ №246л від 12.05.1997);

з 12.08.1997 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 413л від 12.05.1997);

з 08.10.1997 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ №586л від 07.10.1997);

з 07.04.1998 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 177л від 27.03.1998);

з 19.06.1998 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 589л від10.09.1998);

з 17.09.1998 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ №589л від 10.09.1998);

з 11.11.1998 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 727л від 10.11.1998);

з 10.03.1999 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 110л від 24.02.1999);

з 12.05.1999 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 274л від 11.05.1999);

з 12.08.1999 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 460л від 23.07.1999);

з 12.10.1999 прийнятий у Філіал« 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 652л від 11.10.1999);

з 11.04.2000 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 215л від 24.03.2000);

з 17.06.2000 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 391л від 16.06.2000);

з 22.11.2000 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 675л від 13.11.2000);

з 17.02.2001 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 79л від 16.02.2001);

з 10.09.2001 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 240л від 24.08.2001);

з 16.02.2002 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 149л від 15.02.202);

з 25.08.2002 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 595л від 12.08.2002);

з 12.12.2002 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 941л від 11.12.2002);

з 25.07.2003 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 475л від 09.07.2003);

з 05.12.2003 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 870л від 04.12.2003);

з 10.07.2004 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 332л від 21.06.2004);

з 15.10.2004 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 644л від 14.10.2004);

з 10.07.2005 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 403л від 26.06.2005);

з 08.11.2005 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 1055л від 07.11.2005);

з 10.08.2006 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 1582л від 28.07.2006);

з 11.11.2006 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 2515л від 09.11.2006);

з 08.02.2007 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору(Наказ № 246л від 08.02.2007);

з 03.03.2007 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 398л від 02.03.2007);

з 10.09.2007 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору(Наказ № 1889л від 10.09.2007);

з 01.12.2007 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 2446л від 30.11.2007);

з 25.05.2008 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 902л від 23.05.2008);

з 30.05.2008 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 940л від 29.05.2008);

з 12.09.2008 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 1725л від 12.09.2008);

з 02.12.2008 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 2238л від 01.12.2008);

з 27.05.2009 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 936л від 27.05.2009);

з 11.06.2009 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 1035л від 10.06.2009);

з 12.08.2009 звільнений з Філіалу« 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору(Наказ № 1544л від 12.08.2009);

з 14.11.2009 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 2242л від 13.11.2009);

з 24.05.2010 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 834л від 24.05.2010);

з 08.10.2010 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 1858л від 07.10.2010);

з 25.05.2011 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 402л від 25.05.2011);

з 30.09.2011 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 835л від 29.09.2011);

з 04.10.2011 переведений на посаду слюсаря по ремонту автомобілів 3 розряду (Наказ № 847л від 30.09.2011);

з 17.10.2011 переведений на посаду водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 847л від 30.09.2011);

з 27.05.2012 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 403л від 28.05.2012);

з 29.09.2012 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 769л від 28.09.2012);

з 27.05.2013 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору(Наказ № 376л від 27.05.2013);

з 28.09.2013 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГК «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 796л від 28.09.2012);

з 27.04.2014 звільнений з Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 280л від 28.04.2014);

з 27.09.2014 прийнятий у Філіал « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаду водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах 2 класу (Наказ № 721л від 26.09.2014);

з 27.04.2015 звільнений з Філіал «« 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» у зв`язку з закінченням строку трудового договору (Наказ № 372л від 27.04.2015).

Більше того, вказані записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази) та не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень, а тому не викликають сумнівів.

Жодних зауважень до даних періодів роботи позивача у пенсійного органу не було.

Більше того, відповідно до довідки № 1927 від 21.10.2021, виданої Державним унітарним підприємством м. Москва «Мосгортранс», судом встановлено, що позивач дійсно працював в Філіалу « 5-й автобусний парк ГУП «Мосгортранс» на посаді водія автобуса регулярних міських пасажирських маршрутів, протягом повного робочого дня, повного робочого тижня без сумісництва з іншими професіями, у зазначені вище періоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №93 від 08.06.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії, що має наслідком його скасування.

Отже, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що до страхового стажу позивача слід зарахувати період його роботи на території російської федерації, а саме: з 15.09.1995 по 10.04.1996, з 06.05.1996 по 05.11.1996, з 06.11.1996 по 05.04.1997, з 13.05.1997 по 12.08.1997, з 08.10.1997 по 07.04.1998, з 19.06.1998 по 17.09.1998, з 11.11.1998 по 10.03.1999, з 12.05.1999 по 12.08.1999,з 12.10.1999 по 11.04.2000, з 17.06.2000 по 22.11.2000, з 17.02.2001 по 10.09.2001, з 16.02.2002 по 25.08.2002, з 12.12.2002 по 25.07.2003, з 05.12.2003 по 10.07.2004; з 15.10.2004 по 10.07.2005, з 08.11.2005 по 10.08.2006, з 11.11.2006 по 08.02.2007, з 03.03.2007 по 10.09.2007, з 01.12.2007 по 25.05.2008, з 30.05.2008 по 12.09.2008, з 02.12.2008 по 27.05.2009, з 11.06.2009 по 12.08.2009, з 14.11.2009 по 24.05.2010, з 08.10.2010 по 25.05.2011, з 30.09.2011 по 27.05.2012, з 29.09.2012 по 27.05.2013, з 28.09.2013 по 27.04.2014, з 27.09.2014 по 27.04.2015, що в сукупності становить 13 років 08 місяців 13 днів.

Разом з цим, зазначені періоди роботи окрім періоду з 04.10.2011 по 17.10.2011 (період роботи позивача на посаді слюсаря) необхідно зарахувати до стажуроботи позивача як водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах пункту 8 статті 114 Закону №1058. Такий стаж позивача становить 13 років 08 місяців 1 день.

Підсумовуючи зазначене, та враховуючи те, що відповідачем 1 визнається страховий стаж позивача 12 років 09 місяців 29 днівдо 15.09.1995, страховий стаж позивача з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу періодів після 15.09.1995 (13 років 08 місяців 13 днів), становить 26 років 6 місяців 12 днів, з них стаж роботи позивача як водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах пункту 8 статті 114 Закону №1058 становить 13 років 08 місяців 1 день.

Отже, у силу вимог пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач досягнув необхідного пенсійного віку - 55 років, у позивача наявнийстраховий стаж 25 роківз них стаж роботи позивача як водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах становить 13 років 08 місяців 1 день.Відтак, ОСОБА_1 на момент звернення до пенсійного органу має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з цим, безпідставними є доводи представника позивача щодо призначення ОСОБА_1 зазначеної пенсії з 24.11.2021 з огляду на таке.

Відповідно до статті пункту 1 частини 1 статті 45 статті 114 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Пунктом 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Водночас, суд зазначає про те, що ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії з наступного дня після досягнення 55 річного віку, тобто 24.11.2021, при цьому звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком, як зазначає його представник в серпні 2021, тобто більш ніж за місяць до досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач у серпні 2021 року звернувся до пенсійного органу саме із заявою про призначення пенсії за віком. Також, відсутні докази про прийняття пенсійним органом будь-якого рішення за результатами розгляду такої заяви.

Разом з цим, предметом розгляду цієї справи є правомірність рішенняГоловного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.06.2023 за №93 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії прийнятого за результатами розгляду заяви позивача від 31.05.2023 про призначення пенсії за віком, при цьому позивачем не заявлено позовних вимог про бездіяльність пенсійного органу щодо розгляду, реєстрації заяви, яка подана за твердженнями представника на початку серпня 2021 року.

Щодо способу захисту порушених прав позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із цим, у разі надання пенсійним органом доказів, які свідчать, що спірні рішення, дії є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Відповідачі належними та допустимими доказами не довели правомірності рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Суд також зазначає, що згідно з пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З системного аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.

Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії за віком визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про призначення пенсії. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - призначити або відмовити в такому призначенні, однак виключно у тому випадку, коли для цього є законні підстави. За законом у спірних правовідносинах у відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі Афанасьєв проти України (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним, як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено вимогу щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком та зарахувати періоди роботи лише до страхового стажу позивача, при цьому представником позивача не заявлено позовні вимоги щодо зарахування періодів роботи до його пільгового стажу роботи як водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, на переконання суду, для ефективного відновлення порушених відповідачем прав позивача, слід вийти за межі позовних та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.06.2023 за №93 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 31.05.2023, із врахуванням до його страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 15.09.1995 по 10.04.1996, з 06.05.1996 по 05.11.1996, з 06.11.1996 по 05.04.1997, з 13.05.1997 по 12.08.1997, з 08.10.1997 по 07.04.1998, з 19.06.1998 по 17.09.1998, з 11.11.1998 по 10.03.1999, з 12.05.1999 по 12.08.1999, з 12.10.1999 по 11.04.2000, з 17.06.2000 по 22.11.2000, з 17.02.2001 по 10.09.2001, з 16.02.2002 по 25.08.2002, з 12.12.2002 по 25.07.2003, з 05.12.2003 по 10.07.2004; з 15.10.2004 по 10.07.2005, з 08.11.2005 по 10.08.2006, з 11.11.2006 по 08.02.2007, з 03.03.2007 по 10.09.2007, з 01.12.2007 по 25.05.2008, з 30.05.2008 по 12.09.2008, з 02.12.2008 по 27.05.2009, з 11.06.2009 по 12.08.2009, з 14.11.2009 по 24.05.2010, з 08.10.2010 по 25.05.2011, з 30.09.2011 по 27.05.2012, з 29.09.2012 по 27.05.2013, з 28.09.2013 по 27.04.2014, з 27.09.2014 по 27.04.2015 та до його пільгового стажу роботи як водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"періоди його роботи з 15.09.1995 по 10.04.1996, з 06.05.1996 по 05.11.1996, з 06.11.1996 по 05.04.1997, з 13.05.1997 по 12.08.1997, з 08.10.1997 по 07.04.1998, з 19.06.1998 по 17.09.1998, з 11.11.1998 по 10.03.1999, з 12.05.1999 по 12.08.1999, з 12.10.1999 по 11.04.2000, з 17.06.2000 по 22.11.2000, з 17.02.2001 по 10.09.2001, з 16.02.2002 по 25.08.2002, з 12.12.2002 по 25.07.2003, з 05.12.2003 по 10.07.2004; з 15.10.2004 по 10.07.2005, з 08.11.2005 по 10.08.2006, з 11.11.2006 по 08.02.2007, з 03.03.2007 по 10.09.2007, з 01.12.2007 по 25.05.2008, з 30.05.2008 по 12.09.2008, з 02.12.2008 по 27.05.2009, з 11.06.2009 по 12.08.2009, з 14.11.2009 по 24.05.2010, з 08.10.2010 по 25.05.2011, з 30.09.2011 по 04.10.2011, з 17.10.2011 по 27.05.2012, з 29.09.2012 по 27.05.2013, з 28.09.2013 по 27.04.2014, з 27.09.2014 по 27.04.2015.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За змістом п. 4.7 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).

Із вказаного слідує, що після реєстрації 31.05.2023 заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повинно зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу позивача та стажу який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №0.0..1 від 21.07.2023 позивач сплатив 1073,60 грн судового збору за подання до суду цього позову.

З огляду на часткове задоволення позову, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як із сторони, внаслідок неправильного рішення якого виник спір,судові витрат із сплати судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 644,16 грн.

Також згідно позовної заяви представник позивача просить суд стягнути з відповідача 4000,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу надав суду такі документи: договір про надання правової (правничої) допомоги від 26.06.2023, укладений між позивачем та адвокатом Боднарчуком А.М.; ордер серії АТ № 1045014 на надання правничої допомоги адвокатом Боднарчуком А.М.; розрахунок винагороди згідно договору про надання правової (правничої) допомоги; акт приймання-передачі виконаної роботи до договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.06.2023; довідку про сплату 4000,00 грн, за підготовку позовної заяви; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001728 від 09.06.2020; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 53 від 26.06.2023 про прийняття адвокатом Боднарчуком А.М. від ОСОБА_1 4000,00 грн.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд проаналізував акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.06.2023, згідно якого надані такі послуги: ознайомлення з документами клієнта, усна консультація, адвокатський запит (1 год.) 1000,00 грн; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів, виготовлення копій (3 год.) 3000,00 грн. Загальна вартість виконаних робіт 4000,00 грн.

Оцінюючи характер наданої адвокатом Боднарчуком А.М. правничої допомоги відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.04.2023, судом враховано, що справа цієї категорії, з огляду на численну судову практику, по суті є типовою, а її аналіз представником позивача здійснено не у повній мірі, наслідком чого суд для ефективного захисту прав позивача змушений вийти за межі позовних вимог, а також задовольнити заявлені представником позивача вимогичастково.

З огляду на це, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним із затраченим часом на підготовку позовної заяви.

Підсумовуючи свої міркування, суд уважає справедливим стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як із сторони, внаслідок неправильного рішення якого виник спір, судові витратина правничу допомогу у розмірі 1200 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.06.2023 за №93 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 31.05.2023, із врахуванням до його страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 15.09.1995 по 10.04.1996, з 06.05.1996 по 05.11.1996, з 06.11.1996 по 05.04.1997, з 13.05.1997 по 12.08.1997, з 08.10.1997 по 07.04.1998, з 19.06.1998 по 17.09.1998, з 11.11.1998 по 10.03.1999, з 12.05.1999 по 12.08.1999, з 12.10.1999 по 11.04.2000, з 17.06.2000 по 22.11.2000, з 17.02.2001 по 10.09.2001, з 16.02.2002 по 25.08.2002, з 12.12.2002 по 25.07.2003, з 05.12.2003 по 10.07.2004; з 15.10.2004 по 10.07.2005, з 08.11.2005 по 10.08.2006, з 11.11.2006 по 08.02.2007, з 03.03.2007 по 10.09.2007, з 01.12.2007 по 25.05.2008, з 30.05.2008 по 12.09.2008, з 02.12.2008 по 27.05.2009, з 11.06.2009 по 12.08.2009, з 14.11.2009 по 24.05.2010, з 08.10.2010 по 25.05.2011, з 30.09.2011 по 27.05.2012, з 29.09.2012 по 27.05.2013, з 28.09.2013 по 27.04.2014, з 27.09.2014 по 27.04.2015 та до його пільгового стажу роботи як водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди його роботи з 15.09.1995 по 10.04.1996, з 06.05.1996 по 05.11.1996, з 06.11.1996 по 05.04.1997, з 13.05.1997 по 12.08.1997, з 08.10.1997 по 07.04.1998, з 19.06.1998 по 17.09.1998, з 11.11.1998 по 10.03.1999, з 12.05.1999 по 12.08.1999, з 12.10.1999 по 11.04.2000, з 17.06.2000 по 22.11.2000, з 17.02.2001 по 10.09.2001, з 16.02.2002 по 25.08.2002, з 12.12.2002 по 25.07.2003, з 05.12.2003 по 10.07.2004; з 15.10.2004 по 10.07.2005, з 08.11.2005 по 10.08.2006, з 11.11.2006 по 08.02.2007, з 03.03.2007 по 10.09.2007, з 01.12.2007 по 25.05.2008, з 30.05.2008 по 12.09.2008, з 02.12.2008 по 27.05.2009, з 11.06.2009 по 12.08.2009, з 14.11.2009 по 24.05.2010, з 08.10.2010 по 25.05.2011, з 30.09.2011 по 04.10.2011, з 17.10.2011 по 27.05.2012, з 29.09.2012 по 27.05.2013, з 28.09.2013 по 27.04.2014, з 27.09.2014 по 27.04.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 14099344) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 16 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 14099344) адреса: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.