Справа № 580/1940/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року справа № 580/1940/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Ф-0275-2300 від 06.02.2024, видану Головним управлінням ДПС у Черкаській області;

зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області прийняти рішення про списання ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 15041,84 грн. та виключити з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем відомості про неправомірно нараховану недоїмку в розмірі 15041,84 грн. ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позов мотивовано тим, що під час прийняття спірної вимоги відповідач неправомірно здійснив подвійне оподаткування позивача, як найманого працівника за якого сплачено єдиний внесок, та особи, що здійснює незалежну професійну діяльність адвоката, що не відповідає вимогам податкового законодавства. Отже, спірне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 04.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву.

21.03.2024 відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Вказує, що з 01.01.2017 платник ЄСВ, що здійснює незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську та отримує дохід від цієї діяльності, зобов`язаний визначити базу нарахування та сплачувати ЄСВ у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць. У разі відсутності доходу у звітному кварталі або місяці особа повинна самостійно визначити базу нарахування ЄСВ, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Наявність трудових відносин з роботодавцем не впливає на обов`язковість сплати ЄСВ.

З 01.01.2021 розширено коло осіб, які звільняються від сплати ЄСВ для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування), осіб, які провадять незалежну професійну діяльність та членів фермерського господарства скасовується обов`язок сплачувати мінімальний розмір ЄСВ за місяці, у яких не було отримано доходу (прибутку). Тобто, для фізичних осіб, які застосовують загальну систему оподаткування, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та членів фермерського господарства, у разі якщо не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, самостійне визначення бази нарахування єдиного внеску є виключно правом, а не обов`язком для зазначених платників.

Звільняються від сплати ЄСВ за себе фізичні особи - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком, або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст.26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску тільки за власним бажанням.

Звільняються від сплати єдиного внеску за себе: - особи, які провадять незалежну професійну діяльність, за умови взяття їх на облік як ФОП і провадження ними одного виду діяльності одночасно як ФОП так і особою, яка провадить незалежну професійну діяльність; - особи, які провадять незалежну професійну діяльність та ФОП, які мають основне місце роботи, за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску.

З врахування вищезазначеного, відповідач зазначає, що заборгованість по сплаті ЄСВ в сумі 15041,84 грн., за період 3 квартал 2019 по 4 квартал 2020 року скасуванню не підлягає.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 06.02.2024 відповідач прийняв вимогу №Ф-0275-2300, якою зобов`язав позивача сплатити борг з єдиного внеску у сумі 15041,84 грн.

Не погоджуючись з цією вимогою, позивач звернувся в суд з позовом.

Оцінюючи спірне рішення суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449), у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2464-VI Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з абз.1 п.1, п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є:

роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

На підставі абз.1 п.1, п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Суд з`ясував, що нарахування відповідачем єдиного внеску за період 3 квартал 2019 року 4 квартал 2020 року, що увійшло у спірну вимогу, стосувалось діяльності позивача як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність адвоката на підставі свідоцтва від 30.08.2017 серії КС №6149/10 про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим, відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» від 21.02.2024 №195/нк-02, позивач працював у вказаному товаристві на посаді заступника начальника порту з правових питань і за період з 02.07.2019 до 26.08.2020 за нього сплачено ЄСВ в сумі 114538,85 грн.

Згідно з довідкою Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» від 20.02.2022 №20/02-24, за позивача за період липень 2019 року грудень 2020 року сплачено ЄСВ в сумі 272452,50 грн.

Згідно з довідкою адвокатського об`єднання «Гарант груп» від 20.02.2022 б/н, за позивача за період серпень 2020 року грудень 2020 року сплачено ЄСВ в сумі 22835,92 грн.

Крім того, з наданих податковим органом на виконання ухвали суду про витребування доказів податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку суд встановив, що за позивача, як найманого працівника у спірному періоді сплачувався ЄСВ, а саме:

- ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» у 3 кварталі 2019 року 20321,01 грн., у 4 кварталі 2019 року 22701,17 грн., у 1 кварталі 2020 року 17043,69 грн., у 2 кварталі 2020 року 15977,63 грн., у 3 кварталі 2020 року 17691,29 грн.;

- Київською філією ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» у 3 кварталі 2019 року 41188,70 грн., у 4 кварталі 2019 року 40500,00 грн., у 1 кварталі 2020 року 58733,60 грн., у 2 кварталі 2020 року 40500,00 грн., у 3 кварталі 2020 року 40500,00 грн., у 4 кварталі 2020 року 40500,00 грн.;

- адвокатським об`єднанням «Гарант груп» у 3 кварталі 2020 року 5011,76 грн., у 4 кварталі 2020 року 13672,19 грн.

З цього приводу суд врахував таке.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі Закон №5076-VI) передбачено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

На підставі підп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно зі ст.13 Закон № 5076-VI якого, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №160/3114/19, які обов`язкові для врахування судом. Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

ВС зазначив, що метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного ВС зробив висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Шляхом системного тлумачення наведених норм права ВС сформулював правовий висновок відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI, на якому наполягає податковий орган, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

За цих обставин Верховний Суд зазначив, що наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу. Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування Верховний Суд у вищевказаному рішенні дійшов висновку, що в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок його сплати позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Оскільки доказів отримання доходів позивачем, як адвокатом, у період 3 квартал 2019 року 4 квартал 2020 року, відповідач не надав, врахувавши висновки Верховного Суду у згаданій вище справі, суд дійшов висновку, що спірна вимога є протиправною і підлягає скасуванню у повному обсязі, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог зобов`язати прийняти рішення про списання позивачу недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску та виключити з усіх баз даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем відомості про недоїмку, суд зазначає таке.

Так, відповідно до абз.4 п.6 Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, прийняття окремого рішення про списання недоїмки з ЄСВ не вимагається.

Крім того, скасування у судовому порядку вимоги про нарахування ЄСВ (після набрання рішенням суду законної сили) має наслідком коригування інформації про нараховану недоїмку у відповідних базах даних податкового органу.

Оскільки відповідач не відмовляв позивачу у виключенні з баз даних податкового органу відомостей про недоїмку за наслідками скасування спірної вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання виключити такі відомості є передчасними та не підлягають задоволенню.

Тому суд дійшов висновку задовольнити позов частково.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору на суму 1211,20 грн. пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Черкаській області від 06.02.2024 Ф-0275-2300 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 15041,84 грн.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ