Справа № 202/9350/24
Суддя: Маринін О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/9350/24
Провадження № 2-а/202/93/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Маринін О.В., за участі секретаря судового засідання Жупій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 липня 2024 року він, керуючись Указом Президента України №272/2024 від 06 травня 2024 року, особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення своїх облікових даних, де зазначив, що він перебуває у статусі фізичної особи-підприємця (ФОП), та його звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки носить формальний характер, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Натомість тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальником відділення сектору та комплектування лейтенантом ОСОБА_2 доводи ОСОБА_1 не розглядались, при цьому, приблизно через 30 хвилин останньому було винесено примірник протоколу та постанови про необхідність сплатити штраф.

Вказує у позові, що він ОСОБА_1 перебуває у статусі фізичної особи-підприємця (ФОП), у зв`язку з чим, перевірка його облікових даних за реєстрами і базами даних займає буквально пару хвилин. Наприклад ексклюзивний інструмент аналітичної системи Уоu Соntrol так і називається - «Фізичні особи», одразу покаже тих. хто переховується від органів влади, несе боргові зобов`язання перед банками, неоплачені штрафи, корупціонерів, боржників, чиновників, яких люстрували і навіть тих, хто не платить аліменти вчасно.

Згідно з Приміткою до положення статей 210, 210-1 КУпАП зазначені статті не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказана норма працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 навіть не розглядається у зв`язку з відсутністю схеми її застосування, що у свою чергу приводить до передчасних негативних висновків та складання необґрунтованих протоколів.

Крім того, «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених КМУ № 1487. не містять вимог повідомляти ТЦК про зміну місця працевлаштування. Закон України «Про захист персональних даних» говорить що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Громадянин ОСОБА_1 свої персональні дані (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, податковий код, адресу реєстрації і місця проживання) не змінював з того моменту, коли останньому було видне посвідчення про приписку до призовної дільниці.

Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений Постановою Кабінету міністрів України 07.12.2016 року № 921), які діяли до 05.01.2023 не містили вимоги про звірку персональних даних із обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 не рідше одного разу на 5 років. Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила) (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022), які містять таку вимогу, діють з 05.01.2023. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії у часі. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Конституційний Суд України вказує, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії. тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, не може бути застосовано положення п.п 10 п.п. 1 Правил до правовідносин, які мали місце до набрання чинності Правилами - 05.01.2023. Правила діють з 05.01.2023 і, відповідно, п`ятирічний строк, протягом якого (не рідше) необхідно провести звірку персональних даних в ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочав свій перебіг з 05.01.2023 року.

Зі змісту постанови № 0990 та протоколу № 0990, вбачається що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги п.10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених ПКМУ № 1487, що має на меті повідомлення звіряння 1 раз на 5 років власних персональних даних, однак норма Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила) (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022), які містять таку вимогу, діють з 05.01.2023, а отже у ОСОБА_1 є ще 4 роки повідомити інформацію, про зміну персональних даних, якщо такі зміни матимуть місце, а в контексті оскаржуваної постанови № 0471, вимоги п. 10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених ПКМУ № 1487 громадянин ОСОБА_1 - не порушив.

Більше того, оскаржувана постанова не містить викладу обставини щодо порушення позивачем вищевказаного обов`язку, оскільки в постанові не відображено суті інкримінованого позивачу правопорушення в цій частині,

Також вказує, що відповідачем було порушено право ОСОБА_1 на захист, що виражається у відсутності можливості бути присутнім при розгляді протоколу, надавати свідчення, а також повідомлення особи, яка притягається про час і дату, місце розгляду протоколу.

Зі змісту постанови №0990 очевидно, що оскаржуваний документ складався 10.07.2024, без посилання на наявність Позивача та факти його належного повідомлення про місце та час розгляду, що є суттєвим і грубим порушенням норм КУпАП.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 має право на відстрочку та подав відповідну заяву з підстави наявності на утриманні 3 неповнолітніх дітей, а прийняття рішень про надання відстрочки знаходиться в площині відповідальності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, останній був вимушений підписувати протоколи та постанови, хоча безумовно з змістом оскаржуваної постанови та протоколи останній не згоден.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП з 22.12.2011 року, дату коли ОСОБА_1 виповнилось 25 років, та навіть 22.12.2013 року, коли ОСОБА_1 виповнилось 27 років, бо норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і зробив 10.07.2024 року особисто прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_4 для оновлення персональних та військово-облікових даних, що ОСОБА_1 все таки зробив.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, бо закон, який погіршує становище, не мас ретроспективної дії. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягненню за ч.3 ст.210 КУпАП від 10.07.024 за № 0990, якою на громадянина України ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., та закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечуючи проти позову, вказав, що вимоги позивача є необґрунтованими, незаконними та такими що суперечать приписам матеріального і процесуального права виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи: о 11:30 год. 10.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся громадянин ОСОБА_1 , де вході перевірки його військово-облікових даних, встановлено що останній, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою що входить до території обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнувши 25-річного віку не став на військовий облік військовозобов`язаних, нехтував здійсненням повідомлень РТЦК про зміну персональних даних зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у встановлений строк, а саме відомостей про сімейний стан, а також нехтував здійсненням звіряння власних персональних даних з обліковими даними РТЦК не рідше 1 разу на 5 років, чим порушив, п. п. 1, 8, 10 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року та вимоги ч. 11 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу. Приймаючи до уваги, що 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної Безпеки і Оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного часу», Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року та Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, дію яких продовжено відповідними Указами Президента України, які діють на теперішній час, військовозобов`язаний запасу ОСОБА_1 , порушив правила військового обліку, в особливий період.

За вказаним фактом уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 10.07.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 0990 за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення, права Позивача, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, (у тому числі щодо можливості подання клопотань), час, дату та місце розгляду адміністративної справи Позивачу роз`яснено, про що свідчить його підпис у протоколі. Позивачу було запропоновано письмово викласти свої пояснення щодо інкримінованого йому правопорушення у протоколі, а за потреби, на окремих аркушах із подальшим долученням до матеріалів справи та врахуванні при прийнятті рішення по суті, на що останній зазначив, що деякий час перебував за кордоном. Жодних клопотань, у тому числі щодо перенесення розгляду справи з метою підготовки, отримання юридичної допомоги Позивачем не заявлялось.

10.07.2024 року о 12:10 год. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 розглянуто зазначену адміністративну справу. Під час розгляду справи Позивачем інших пояснень, окрім раніше зазначених у протоколі не надано, жодних скарг або клопотань не заявлено. За результатом розгляду адміністративної справи, керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства винесено постанову №0990 від 10.07.2024 року про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Позивачем зазначається, що до 30.12.2022 року, тобто до набуття чинності Постанови КМУ № 1487, якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яким встановлено Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які діють на теперішній час, у останнього, як на його думку, не виникало обов`язку ставати на військовий облік військовозобов`язаних, що спростовується наступним: відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції від 12.11.2011 року, (яка діяла у рік досягнення Позивачем 25-річного віку)) від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 25-річного віку. Відповідно до абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції від 12.11.2011 року) взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Зважаючи на наявність у Позивача приписного свідоцтва, яке має лише відмітку про взяття його на облік призовників 10.01.2003 року, є очевидним, що він не став на облік військовозобов`язаних, досягнувши встановленого законодавством віку, та не перебував на такому обліку.

Твердження Позивача про відсутність обов`язку щодо необхідності повідомлення РТЦК про зміну персональних даних у встановлений строк до набуття чинності Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлених Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року не відповідає дійсності, оскільки ч. 10 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції від 12.11.2011 року) встановлено, що призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Також аналогічні обов`язки викладено у абзаці 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, встановлених Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 року.

Вказує, що твердження Позивача стосовно, як на його думку, порушення ІНФОРМАЦІЯ_6 частини 1 статті 58 Конституції України про застосування Закону у часі є хибним та таким що викривляє трактування діючого законодавства.

У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.

У постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року №804/401/17 роз`яснено, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Проаналізувавши зміст вчиненого Позивачем правопорушення стає зрозумілим, що останній не став на облік, не здійснював подання персональної інформації та не проводив звіряння з РТЦК у встановлені законодавством строки, тобто бездіяльність останнього тривала до 10.07.2024 року, а саме, до моменту звернення Позивача із заявою про взяття на військовий облік військовозобов`язаних, що в свою чергу, безумовно, підтверджує триваючий характер протиправної бездіяльності останнього.

Абзацом 3 частини 1 статті 8 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Зважаючи на викладене вбачається, що дії Позивача вірно кваліфіковано за частиною 3 статті 210 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 44, 55, 73 78, 162, 175, 242, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

Таким чином просить суд, залишити постанову про накладення адміністративного стягнення№0990 від 10.07.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 без змін, позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження, на підставі наданих сторонами доказів.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 від 10.07.2024 за № 0990, позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Так, спірні правовідносини між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про оборону України», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Правилами військового обліку, затвердженими Постановою КМ України від 30 грудня 2022 року №1487 .

Приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством..

Разом з тим, згідно із ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

При цьому суд зазначає, що ст.210 КУпАП доповнена частиною 3 та викладена у новій редакції на підставі ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-ІХ від 09.05.2024, який набрав чинності 19.05.2024.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Пунктом 11 ст.38 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову служби» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (в редакції станом на день виникнення правовідносин) встановлено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Правила військового обліку в Україні в період з 19.12.2016 по 05.01.2023 були встановлені Порядком організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ від 07.12.2016 №921.

Відповідно до п.1 вказаних Правил призовники і військовозобов`язані повинні: перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України; Абзац другий пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 74 від 06.02.2019 прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ)), для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; Абзац третій пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 74 від 06.02.2019 не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району; Абзац сьомий пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 74 від 06.02.2019 особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади; негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (органам СБУ) за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа; Абзац дев`ятий пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 74 від 06.02.2019 подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

З 05.01.2023 в Україні діють нові правила військового обліку, які встановлені Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, яка набрала чинності 05.01.2023.

На відміну від Правил, які діяли до 05.01.2023, п.п. 10 п.1 нових Правил зобов`язує військовозобов`язаних звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Відтак, у ОСОБА_4 , як військовозобов`язаного запасу саме з 05.01.2023 виник обов`язок звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

Суд зазначає, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. (абзаци перший-другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) від 05.04.2001 № 3-рп/2001

Отже, виходячи з вимог ст.58 Конституції України та п.п.10 п.1 Правил військового обліку, які діють з 05.01.2023, строк для першого звіряння даних військовозобов`язаного розпочинається 05.01.2023, а закінчується 05.01.2028.

В даній справі судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 10 липня 2024р, як особа яка зарегистрована як ФОП та має 3 неповнолітніх дітей звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяв у відповідності до п.п.10 п.1 Правил військового обліку, який діє з 05.01.2023, а отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП України.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 кваліфікував дії ОСОБА_1 застосувавши нормативний акт, порушення якого, має наслідком адміністративну відповідальність, зі зворотною дією у часі, тобто постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.2, 9, 90, 205, 269,286,295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_3 за № 0990 від 10.07.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 за частиною 3 статті 210 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Маринін