Справа № 240/10846/24
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/10846/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй середній заробіток за 731 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період з 24.02.2022 року по 24.02.2024 року включно обчислений шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на кількість днів затримки виплат розрахунку при звільненні.

На виконання ухвали суду від 10.06.2024 року про залишення позову без руху представником Позивача подано уточнену позовну заяву про:

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй середній заробіток за 72 дня затримки повного розрахунку при звільненні за період з 25.02.2024 року по 06.05.2024 року включно обчислений шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на кількість днів затримки виплат розрахунку при звільненні.

В обґрунтування уточненого позову вказано, що за період з 29.01.2020 року по день звільнення зі служби (23.02.2022 року) Відповідачем не проведено з нею повного розрахунку, а саме не було виплачено грошове забезпечення в повному обсязі. На виконання судового рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року у справі №240/11416/23 грошове забезпечення в сумі 114 473,11 грн. було виплачено лише 07.05.2024 року. В зв`язку з цим Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні за 72 дні шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації.

Ухвалою від 21.06.2024 року уточнену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечує та із незрозумілих для суду причин зазначає про відсутність підстав для виплати Позивачу компенсації втрати частини доходу в результаті порушення строків їх виплати. Жодних доводів в межах предмету спору відзив не містить.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII), що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходила службу у Військової частини НОМЕР_1 і відповідним наказом Відповідача з 23.02.2022 року була звільнена зі служби.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач в квітні 2023року звернулася до суду з позовом щодо нарахування та виплати їй частини грошового забезпечення, зумовленого неправильним визначенням його складових (посадового окладу та та окладу за військовим званням) за період з 29.01.2020 року по 23.02.2022 року, яке не було виплачено при звільненні зі служби.

Вказаний спір між цими ж сторонами був предметом судового розгляду в адміністративній справі №240/11416/23. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року у цій же справі №240/11416/23 позов було задоволено і зобов`язано здійснити відповідний перерахунок розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 23.02.2022 року.

Вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 року.

На виконання вказаного судового рішення Відповідачем 07.05.2024 Позивачу перераховано грошове забезпечення в сумі 114 473,11 грн.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, у вигляді виплати Позивачу середнього заробітку за 72 дні затримки (з 25.02.2024 року) виплати частини її грошового забезпечення, що підлягала виплаті при звільненні.

Як зазначається в уточненому позові, стягнення з Відповідача середнього заробітку за затримку (з 24.02.2022 року по 24.02.2024 року) виплати частини її грошового забезпечення, що підлягала виплаті при звільненні, є предметом судового розгляду в іншій справі, а тому заявлено позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за 72 дні затримки (з 25.02.2024 року по 06.05.2024 року).

Суд зазначає, що за змістом ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Разом з тим, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати індексації грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплати грошового забезпечення військовослужбовців.

Водночас такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - Кодексом законів про працю України.

Безспірно, за приписами ст.117 КЗпП України ( в редакції на час спірних відносин) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Зазначене свідчить про наявність порушеного права, зумовленого невиплатою Відповідачем при звільнення Позивача зі служби всіх сум грошового забезпечення.

При визначенні способу порушеного права Позивача суд враховує наступне.

Як вже зазначалося, відповідно до вимог та доводів уточненого позову, стягнення з Відповідача середнього заробітку за затримку (з 24.02.2022 року по 24.02.2024 року) виплати частини її грошового забезпечення, що підлягала виплаті при звільненні, є предметом судового розгляду в іншій справі, а тому заявлено позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за 72 дні затримки (з 25.02.2024 року по 06.05.2024 року).

Одночасно суд враховує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі №240/11420/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в повному обсязі.

В березні 2024 року Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача середнього заробітку за несвоєчасну розрахунок при її звільненні, зумовлений не виплатою індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року в повному обсязі.

Вказаний спір був предметом судового розгляду в адміністративній справі №240/4816/24. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у цій справі №240/4816/24 позов задоволено частково та стягнено з Відповідача на користь Позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.02.2022 по 24.02.2024 в розмірі 67 099,76 (шістдесят сім тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 76 коп.

Як зазначено в даному судовому рішенні з Відповідача на користь Позивача стягнено середнє грошове забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні в межах, визначеного ст. 117 КЗпП України, шестимісячного терміну становить 67 099,76 грн (368,68 грн. х 182 календарні дні).

Суд враховує, що приписами статті 117 КЗпП (у редакції Закону 2352-ІХ від 01 липня 2022 року) передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, межі та розмір відповідальності роботодавця та уповноваженої ним особи, до яких відноситься Відповідач, з набранням чинності Закону 2352-ІХ від 01 липня 2022 року обмежено періодом не більш як за шість місяці .

Суд також звертає увагу на те, що закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Суд враховує, що в розумінні вимог ст.5 КАС України судовому захисту підлягає порушене право особи. У Позивача наявне порушене право на своєчасний розрахунок при звільненні зі служби.

Разом з тим, таке порушене право Позивача на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в межах шести місяців вже захищено судовим рішенням в адміністративній справі №240/4816/24 в межах відповідальності Відповідача, передбаченої статтею 117 КЗпП (у редакції Закону 2352-ІХ від 01 липня 2022 року).

Одночасно суд враховує, що у відповідності до вимог ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначене свідчить, що порушене право Позивача захищено в судовому порядку і додаткового судового захисту не потребує.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

01.10.24