Справа № 947/18816/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Федусика А.Г.
В провадженні колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючої судді Шевчук О.А., суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г., перебувала справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 02 серпня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2024 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 02 серпня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00018986 від 23.04.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП України і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуюсь із скасуванням рішення суду 1-ї інстанції та задоволенням вказаного позову враховуючи наступне.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І., серії АА №00018986 від 23.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Згідно вказаної постанови, 18.04.2024 о 05 год. 32 хв., за адресою Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.075% (2.03 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Правопорушення в автоматичному режимі було зафіксовано технічним засобом 78, WAGA-WIM35, зав. №16. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу: загальна маса: 42030 кг. Фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 6 шт.; спарені колеса - 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2610 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 5630 мм, 4-5: 1310 мм, 5-6: 1300 ; навантаження на вісь 1 - 6750 кг, 2 - 4900 кг, 3-9150 кг, 4 - 8850 кг, 5 - 8600 кг; 6 - 8415 кг; загальна маса - 46700 кг. Висота 3.865 м.; ширина 2.443 м.; довжина 16.561 м.

Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: *% перевищення = ((X факт X норм похибка пристрою)/Xнорм)*100%. Xфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Xнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Розрахунок перевищення за постановою АА №00018986 виглядає так: % перевищення=((46700 кг. 40000 кг. 10%*46700 кг.)/40000кг.)*100%=((6700 кг. 4670 кг./40000 кг.)*100= (2030 кг./40000 кг.)*100%=5,075%.

Таким чином, перевантаження складає 2030 кг., що дорівнює 5,075%.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником MAN TGX 26.440 спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником SCHMITZ SD 22Е спеціалізований напівпричип Н/ПР-контейнеровоз Е. Особливі вітмітки: переобл. з Н/ПР бортовий-тентований на універсальна платформа (контейнеровозборт з тентом/без тента), зам. СВ-ВА СХМ 712086; реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Водночас, апеляційний суд виходив з того, що з наявних в матеріалах справі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що ТЗ позивача є контейнеровозом, а доказів того, що у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

Вважаю такий висновок суду апеляційної інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Положеннями статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон) передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту спрямовані на:

забезпечення балансу інтересів держави, органів місцевого самоврядування, користувачів транспортних послуг та підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб - суб`єктів господарювання на автомобільному транспорті незалежно від форм власності;

забезпечення якісного та безпечного функціонування автомобільного транспорту;

розвиток та удосконалення нормативно-правової бази діяльності автомобільного транспорту;

визначення загальних засад стратегічного розвитку, системи управління, реформування та регулювання автомобільного транспорту;

визначення пріоритетних напрямів розвитку та шляхів оптимізації діяльності автомобільного транспорту;

захист прав споживачів під час їх транспортного обслуговування;

захист національного ринку транспортних послуг та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту;

створення рівних умов для роботи всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту, обмеження монополізму та розвиток конкуренції;

забезпечення зайнятості населення, підготовки спеціалістів і робочих кадрів, охорони праці;

раціональне використання енергетичних та матеріальних ресурсів;

охорону довкілля від шкідливого впливу автомобільного транспорту, проведення науково-технічної роботи, досліджень та розвиток системи статистики.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Відповідно до ст.6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси - комбіновані транспортні засоби - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - максимальне значення для автомобільних доріг державного значення - 40 тон; в) з навантаженням на вісь - на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 тонна.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП (Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В обґрунтування власної позиції, з якою погодився апеляційний суд, позивачем було зазначено, що для його ТЗ дозволяється перевезення вантажів автомобільними дорогами, у разі навантаження фактичною масою до 44 тон, оскільки ТЗ є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Так, згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме, за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме за перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,075% (2,03 тони) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Вважаю таку позицію необґрунтованою, оскільки виокремлення в п.22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Так, Розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Крім цього, вказані Правила у розділі 19 (Правила перевезень продукції сільського господарства) передбачають правила перевезень зернових вантажів, за якими (п.19.1.1) зерно (яке є сипучим вантажем) перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

Так, з наявної у матеріалах справи ТТН вбачається, що позивачем перевозився вантаж - шрот соняшниковий насипом, без тари, що прямо заборонено для перевезення в контейнері в розумінні вказаних Правил, в зв`язку з чим вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення.

Отже, на моє переконання, відповідачем доведено факт допущення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу, а відповідно і правомірність накладення адміністративних стягнень згідно із ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, вважаю, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення, а протилежний висновок суду 1-ї інстанції є вірним.

Суддя А.Г. Федусик