Справа № 340/2739/24
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/2739/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду рапорту від 18.04.2024;

- зобов`язати відповідача - Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування по факту отриманої 20.06.2022 року травми у вигляді переломів II -V плюснових кісток правої стопи з нейродистрофічним синдромом з тимчасовим порушенням функції, та видати довідку про обставини отриманої травми.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 18.04.2024 звернувся до відповідача та третьої особи про проведення службового розслідування про обставини отримання ним травми отримані 20.06.2022 року при проходженні служби. В зв`язку з тим, що на час звернення до суду, подані рапорти від 18.04.2024 про проведення службового розслідування по факту отримання травми та видачу довідки про обставини травми залишаються без розгляду вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою судді від 02.05.2024 провадження а адміністративній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді від 31.07.2024, в зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи, продовжено процесуальний строк розгляду справи.

Від відповідача, 26.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому командир ВЧ НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у військовій частині НОМЕР_1 відсутні відомості про отримання чи травмування позивача, а первинна медична карта Форми 100 не надавалась, тому відсутні законні підстави для проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Від третьої особи до суду надійшла заява про повернення позову, оскільки, як вважає представник Військової частини НОМЕР_2 , станом на час звернення позивача до суду 26.04.2024, його права та інтереси не можуть вважатися порушеними й такими, що підлягають судовому захисту, оскільки строк для розгляду його рапортів відповідачем та третьою особою ще тривав.

Дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Щодо доводів представника третьої особи про наявність підстав для повернення позову суд зазначає наступне.

Згідно із статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у свої рішеннях від 01.02.2018 у адміністративній справі № 800/502/17 та від 08.02.2018 адміністративній справі № 800/191/17.

Будь-яких підстав для залишення без руху або повернення позовної заяви з підстав визначених ст. 169 КАС України судом не встановлено, як зазначалось відсутність чи наявність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті, а отже доводи представника Військової частини НОМЕР_2 в цій частині є безпідставними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 №62, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_3 (по особовому складу) від 03.03.2022 №52-РС на посаду старшого радіотелефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу управління 1-ї мінометної батареї 2 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , з 03.03.2022 зараховано до списків особового складу (а.с.7).

22.06.2022 ВЧ НОМЕР_1 , було видано направлення №40, за підписом начальника медичної служби та командира ВЧ НОМЕР_4 , про направлення на стаціонарне лікування військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.11)

Відповідно до довідки ВЛК КНП КРР «Кропивницька центральна районна лікарня» №53 від 14.07.2022, ОСОБА_1 проведено медичний огляд 14 липня 2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок, захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після травми (20.06.2022). Закритий перелом голівки ІІ плюсневої кістки правої стопи. Нейро-дистрофічний синдром. Вторинний лімфостаз. Травми, Так, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана (а.с. 5).

Як зазначає позивач, на час звернення до суду він продовжує лікування.

18.04.2024 ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням направив до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 рапорти в яких просив провести службове розслідування по факту отриманої ним 20.06.2022 року травми у вигляді ІІ-V плюснових кісток правої стопи з нейродистрофічним синдромом з тимчасовим порушенням функції та видати йому довідку про обставини отриманої травми (а.с. 15-16).

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і станом на час винесення рішення у справі.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №548-ХIV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відносини з приводу розгляду звернень військовослужбовців додатково деталізовані нормами Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (затверджена наказом міністерства оборони України від 28.12.2016р. №735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.01.2017р. за №94/29962; далі за текстом - Інструкція №735).

Згідно з п.1 розділу ІІІ Інструкції №735 посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Інстуркції №735 рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

За правилами п.5 розділу ІІІ Інструкції №735 звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Як то згадано у п.7 розділу ІІІ Інструкції №735, відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №735 визначено, що рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити що Наказом Міністерства

оборони України 06 серпня 2024 року №531, затверджено Порядок

організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі Порядок №531).

Порядок №531 визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктом 9 розділу III Порядку №531 розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Суд звертає увагу, що на час розгляду справи, відповідачем взагалі не прийнято жодного рішення за рапортом позивача.

У даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого наказу за наслідками розгляду рапорту позивача свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме прийняття рішення щодо проведення службового розслідування та видачі довідки про обставини отриманої травми.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства(Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що ефективним захистом порушеного права позивача, є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 18.04.2024.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд зазначає, що дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року № 509/1350/17 сформовано висновок про те, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У дослідженому випадку відповідачем взагалі не прийнято рішення за рапортом позивача.

Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача прийняти рішення про проведення службового розслідування задоволенню не підлягає. Належним способ захисту, в даному випадку, буде зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати які підлягають стягненню на користь сторін відсутні.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити діїї задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 18.04.2024 щодо проведення службового розслідування по факту отриманої 20.06.2022 року травми у вигляді переломів II -V плюснових кісток правої стопи з нейродистрофічним синдромом з тимчасовим порушенням функції та видачі довідки про обставини отриманої травми.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 ), розглянути рапорт ОСОБА_1 від 18.04.2024 щодо проведення службового розслідування по факту отриманої 20.06.2022 року травми у вигляді переломів II -V плюснових кісток правої стопи з нейродистрофічним синдромом з тимчасовим порушенням функції та видачі довідки про обставини отриманої травми.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА