Справа № 362/4713/24
Суддя: Попович О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 362/4713/24
провадження № 2-а/362/37/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2024 р. місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності й

установив:

Суть спору. Процедура

У липні 2024 року ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 27 червня 2024 року № 942/1 за справою про адміністративне правопорушення з частиною третьою статті 210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Підставами позову є необґрунтованість і безпідставність оскаржуваної постанови та порушення з огляду на це прав позивача. Зокрема, позивач наголошує на невідповідності викладених в оскаржуваній постанові фактичних обставин обставинам, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутності посилання на конкретний припис Порядку № 1487, який за висновком відповідача порушив позивач.

Ухвалою від 15 липня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи здійснювати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу протягом 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позов; роз`яснив, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду; роз`яснив, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами; роз`яснив, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову; зобов`язав відповідача протягом 7 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду належним чином засвідчену копію постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 27 червня 2024 року № 942/1 та всіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова.

Копію ухвали від 15 липня 2024 року відповідач отримав 23 липня 2024 року.

Ухвалою від 20 серпня 2024 року суд у порядку статей 9, 121 КАС України повторно зобов`язав відповідача протягом 7 днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду належним чином засвідчену копію постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 27 червня 2024 року № 942/1 та всіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова; запропонував відповідачу протягом 7 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду відзив на позов і роз`яснити, що: копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи одночасно з надісланням відзиву до суду; неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Копію ухвали від 20 серпня 2024 року відповідач отримав 05 вересня 2024 року.

20 вересня 2024 року від відповідача надійшла засвідчена належним чином копія оскаржуваної постанови від 27 червня 2024 року № 942/1.

Станом на день ухвалення цього рішення відповідач відзиву на позов не подав, жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до суду не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини

ОСОБА_1 є громадянином України.

27 червня 2024 року ТВО начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 320 щодо ОСОБА_1 . За змістом цього протоколу ОСОБА_1 «не з`явився вчасно до Першого відділу Обухівського РТЦК для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікових документів, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 30 грудня 2022 року № 1487 та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП».

У цьому ж протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13:00 27 червня 2024 року в кабінеті № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протокол містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Цього ж дня, тобто 27 червня 2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесена постанова № 942/1, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

У цій постанові зазначено, що ОСОБА_1 «не з`явився вчасно до Першого відділу Обухівського РТЦК для заміни військово-облікового документу, термін дії якого закінчився 06 листопада 2008 року, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП».

Копію цієї постанови позивач отримав у день її винесення.

Указані фактичні обставини встановлені з наданих позивачем документів. Відповідач доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до суду не надав.

Незгода позивача з указаною постановою та твердження останнього про порушення його прав цією постановою зумовили звернення до суду з позовом, що розглядається.

Нормативно правове регулювання і мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 235 КУпАП керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями з розгляду від імені відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210-211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом частини 1, 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Диспозицією частини першої статті 210 КУпАП встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Отже, зазначена норма є бланкетною та повинна розкриватись із посиланням на відповідне законодавче та/або підзаконне регулювання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено відповідальність вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Кабінет Міністрів України постановою від 30 грудня 2022 року № 1487 затвердив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок № 1487), за змістом пункту 1 якого він визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності, а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Як уже зазначено, відповідач доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до суду не надав.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У Рішенні від 10 лютого 1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Суд також зазначає, що визначена у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення й опис обставин, установлених під час розгляду справи, які наведені в оскаржуваній постанові, суттєво різняться. Слушним є і зауваження позивача про відсутність посилання на конкретний припис Порядку № 1487, вимоги якого за висновком відповідача допустив позивач.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення та винесена на його підставі оспорювана постанова містять суттєві суперечності; як протокол, так і постанова не містить посилання на конкретну норму Порядку № 1487, а відповідач на неодноразові пропозиції суду не подав відзиву на позов та жодним належним і допустимим доказом не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП.

Оскільки відповідач не виконав визначеного процесуальним законом обов`язку доказування оспорюваної постанови, така постанова не може вважатись обґрунтованою та, відповідно, правомірною.

Водночас такі порушення можуть бути усунуті під час нового розгляду справи.

За змістом частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на викладене, суд не надає детальної оцінки аргументам позивача по суті адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності згідно з оспорюваною постановою.

Відтак, позовні вимоги належить задовольнити частково, вийти за межі заявлених позовних вимог, скасувати оскаржувану постанову та надіслати справу на новий розгляд.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Вийти за межі заявлених ним позовних вимог.

2. Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 червня 2024 року № 942/1, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП.

3. Надіслати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 КУпАП на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя О.В. Попович