Справа № 400/9577/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/9577/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕЦ-ВАК" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року (суддя Птичкіна В.В, м. Одеса, повний текст рішення складений 12.12.2023) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕЦ-ВАК" про надання дозволу на погашення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2023 ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до адміністративного суду із позовом до ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК", в якому просило надати дозвіл на погашення податкового боргу у сумі 323074,99 грн за рахунок майна платника податків - відповідача, що перебуває у податковій заставі, згідно з актом опису майна від 18.06.2020 №104/14-29-50-07-30.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача про те, що майно, описане за актом від 18.06.2020 №104/14-29-50-07-30 в податкову заставу, фактично не є власністю ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК", а є спільним майном багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 в силу прямої вказівки законів: ч. 2 ст. 382 ЦК України, п. п. 2, 5, 6 ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ст. ст. 20, 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", тобто є спільною сумісною власністю співвласників (власників квартир) у цьому будинку.

Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції, надаючи оцінку факту реєстрації в Державному реєстрі речових прав права власності на вказані в акті приміщення загального користування за відповідачем, не врахував правовий висновок Верховного Суду у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.01.2020 року 910/10987/18.

Порушення судом першої інстанції норм процесуальною права, на переконання апелянта, полягає у ігноруванні приписів ст. 90, ч. 3 ст. 257, ч. 1 ст. 259 КАС України щодо врахування обсягу та характеру доказів у справі та відсутності у матеріалах справи клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" рахується непогашений податковий борг з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 323074,99 грн. (а.с. 80-83).

19.06.2020, на підставі рішення начальника Миколаївського управління ДПС у Миколаївській області від 21.05.2022 №196/14-29-50-07-29 про опис майна у податкову заставу, було описано майно ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" згідно Акту №104/14-29-50-07-30 опису майна, який в подальшому було надіслано на адресу платника податків (а.с. 44,45).

25.10.2021 набрало законної сили рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №400/5764/20, яким за адміністративним позовом ГУ ДПС у Миколаївській області суд стягнув з ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" в дохід держави податковий борг в сумі 145962,16 грн. з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК".

22.06.2023 набрало законної сили рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі №400/5791/22, яким за адміністративним ГУ ДПС у Миколаївській області суд стягнув з ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" в дохід держави податковий борг з орендної плати з юридичних осіб за 2020 2021 роки у розмірі 177112,83 грн. з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК".

Посилаючись на те, що платіжні інструкції від 05.06.2023 на примусове списання (стягнення) суми податкового боргу були повернуті банком без виконання (а.с. 56, 57), ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" у сумі 323074,99 грн за рахунок майна платника податків - відповідача, що перебуває у податковій заставі, згідно з актом опису майна від 18.06.2020 №104/14-29-50-07-30, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог контролюючого органу, а тому задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Підпунктами 16.1.1-16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

Згідно з положеннями пунктів 87.1 та 87.2 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з рахунків платника податків, відкритих у банках, небанківських надавачах платіжних послуг.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 88.1-88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Положеннями пунктів 89.1, 89.2, 89.8 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає: 89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; 89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з положеннями пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем було виконано умови встановлені приписами ПК України щодо звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника податків. Ураховуючи, що відповідачем доказів на підтвердження податкового боргу надано не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Миколаївській області.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що майно, описане за актом від 18.06.2020 № 104/14-29-50-07-30 в податкову заставу, фактично не є власністю ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК", з наступних обставин.

Так з матеріалів справи вбачається, що акт опису майна №104/14-29-50-07-30 від 18.06.2020 складено згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №344824395 від 31.08.2023 за реєстраційний номером об`єкта нерухомого майна №01, якими за ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" зареєстровано 09.10.2013 за №2952466 право власності із розміром частки: 1/1, нежитлові приміщення Загальна площа (кв.м): 1757.8, Опис: Підвал (приміщення №65) літ.Апд, загальна площа 532,4 кв.м, приміщення загального користування по І поверху, загальною площею 97,3 кв.м, приміщення загального користування по ІІ поверху, загальною площею 56,6 кв.м., приміщення загального користування по ІІІ поверху, загальною площею 56,5 кв.м., приміщення загального користування по IV поверху, загальною площею 56,2 кв.м., приміщення загального користування по V поверху, загальною площею 57.0 кв.м., приміщення загального користування по VI поверху, загальною площею 57,6 кв.м., приміщення загального користування по VII поверху, загальною площею 57,5 кв.м., приміщення загального користування по VIII поверху, загальною площею 57.3 кв.м., приміщення загального користування по ІХ поверху, загальною площею 57.5 кв.м., технічний поверх з приміщеннями загального користування, загальною площею 566,0 кв.м., надбудова (дахова котельня) з приміщеннями загального користування, загальною площею 105,9 кв.м. Адреса: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Слобідська п`ята, будинок 74. Що відповідає акту опису майна №104/14-29-50-07-30 від 18.06.2020.

Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 02.07.2019 (справа №48/340), від 12.03.2019 (справа №911/3594/17), від 19.01.2021 (справа №916/1415/19), відомості Державного реєстру презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Отже, за загальним правилом, якщо особа заперечує актуальність відомостей, внесених до Державного реєстру, останні можуть бути спростовані шляхом надання для дослідження документів, на підставі яких відповідне право було набуто чи припинено.

Між тим, в матеріалах справи знаходиться надана відповідачем копія Технічного паспорту на нежитлові приміщення багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , за номером інвентаризаційної справи №26951 від 15.10.2013, яка також підтверджує право власності вищезгаданих приміщень за ТОВ "ТЕЛЕЦ-ВАК" (а.с. 10-118).

03.07.2020 Державним реєстратором Чекановським Сергієм Ігоровичем Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Миколаївська обл. зареєстровано обтяження за №37153328, вид обтяження: податкова застава, на нежитлові приміщення загальною площею (кв.м): 1757,8, на підставі акт опису майна, серія та номер: 104/14-29-50-07-30, Головне управління ДПС у Миколаївській області (а.с. 6).

Докази того, що дії контролюючого органу з опису майна у податкову заставу були визнані протиправними в матеріалах справи відсутні.

Будь-яких документів про зміну права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна в тому числі про передачу його співвласникам багатоповерхового будинку за адресою АДРЕСА_2 , відповідачем не надано. Інша інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №01 відсутня.

Таким чином наведені обставини безспірно свідчать, що єдиним власником нерухомого майна, вказаного в акті від 18.06.2020 №104/14-29-50 07-30, відповідно до відомостей Державного реєстру прав з 2013 року є відповідач.

Таким чином, нерухоме майно, власником якого є відповідач, не входить до переліку майна, наведеного у пункті 87.3 статті 87 ПК України (майно, що не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у згаданій апелянтом справі у порядку господарського судочинства вирішувався позов про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором. Тоді як у розглядуваній справі предметом розгляду є наявність підстав для надання контролюючому органу дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що знаходиться у податковій заставі на підставі відповідного акту, законність якого у встановлений спосіб оспорена не була.

Отже правовідносини у цій справі та у справі №910/10987/18 не є подібними.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки у відповідності до частини другої статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого у даній справі колегією суддів не встановлено. Суд першої інстанції правомірно відніс дану справу до категорії незначної складності та розглянув її за правилами спрощеного провадження.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Адже суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕЦ-ВАК" задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕЦ-ВАК" залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 статті 12, статті 257 та ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов