Справа № 520/7350/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.Справа № 520/7350/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/7350/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області:

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 61 819,74 грн (нежитлове приміщення, площа 1 427,90 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 65 950,00 грн (нежитлові приміщення, площа 1523,30 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 40 003,81 грн (нежитлова будівля, площа 924 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 91 398,00 грн (нежитлові приміщення, площа 1 523,30 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 55 440 грн (нежитлова будівля, площа 924 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 85 674 грн (нежитлові приміщення, площа 1427,90 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А);

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 11 136 грн (нежитлова будівля, площа 185,60 кв.м., адреса: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2020 рік, у сумі 55 641,70 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2020 рік, у сумі 59 359,24 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2020 рік, у сумі 36 005,97 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 82 258,20 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 49 896,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 77 106,60 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичною особою, яка є власником об`єкту за 2021 рік, у сумі 10 022,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 3 702,91 грн (три тисячі сімсот дві гривні 91 копійка).

Головне управління ДПС у Харківській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 року по справі №520/7350/24 скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу на праві власності належать: 1) нежитлові приміщення площею 1 427,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) нежитлова будівля, літ «А-2» площею 1 523,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) нежитлова будівля, літ. В-1, загальною площею 185,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; 4) нежитлова будівля, літ. Б-2 площею 924,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 25-35)

Як зазначає позивач у позовній заяві 08.12.2023 через електронний кабінет він отримав податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме:

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 61 819,74 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 8 035,40 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА6З 28556 від 25.10.2023 на суму 8 035,40 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 65 950,00 грн за 2020 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 40 003,81 грн за 2020 рік;

-№ 0-2031-UА0028556 від 28.06.2023 на суму 11 136,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 91 398,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 55 440,00 грн за 2021 рік;

- № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 85 674,00 грн за 2021 рік;

-№ 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 на суму 11 136,00 грн за 2021 рік.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася до відповідача з заявою за вих. № 1 від 29.01.2024 про проведення звірки даних з платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо нарахованої суми податку за 2020 та 2021 роки, в якій просила скасувати прийняті податкові повідомлення-рішення. (а.с. 78-80)

Листом № 11340/6/20-40-24-05-11 від 05.03.2024 відповідач повідомив, що за результатами проведеної звірки податкові повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 8 035,40 грн, від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 8 035,40 грн та від 28.06.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 11 136,00 грн вважаються скасованими (відкликаними). Решта податкових повідомлень-рішень залишена без змін. (а.с. 81-85)

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, та № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023 та вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, встановленим цим Кодексом та законами з питань митної справи, що повністю узгоджується з приписами ст. 19 Конституції України щодо обов`язку кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням, наведеним у ст.265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп.266.1.1 п.266.1 ст.261 ПК України).

Як встановлено положеннями пп.266.3.1 та 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом п.266.5.1 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.266.6.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 зі змінами та доповненнями та яке є чинним, відповідно до Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори: п. 1.1. податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 1 - 3 Додатку № 1 до вищезазначеного рішення ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Так, пунктом 5 зазначеного вище Додатку № 1 встановлено ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: 1) будівлі готельні - 1 відсоток; 2) будівлі офісні - 1 відсоток; 3) будівлі торговельні - 1 відсоток;4) гаражі - 0,1 відсотка;5) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;6) господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; 7) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку коливається в залежності від цільового призначення нежитлового приміщення, яке перебуває у власності особи.

Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Класифікацію будівель залежно від їх функціонального призначення наведено у Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому та введеному в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, чинний з 01 січня 2001 року (далі - ДК 018-2000).

Відповідно до вказаного ДК 018-2000 об`єктами класифікації є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з яким: споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт; будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів; інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Коелгія суддів звертає увагу, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постановах від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.

Судовим розглядом становлено, що позивачу на праві власності належить наступне нерухоме майно: 1) нежитлові приміщення площею 1 427,90 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 222-А; 2) нежитлова будівля, літ «А-2» площею 1 523,30 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36; 3) нежитлова будівля, літ. В-1, загальною площею 185,6 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А; 4) нежитлова будівля, літ. Б-2 площею 924,00 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А, що підтверджується наданими до позову копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 25-35)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлові приміщення площею 1 427,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , такі приміщення є виробничим будинком. (а.с. 36-47)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю, літ «А-2» площею 1 523,30 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36, така будівля є виробничим будинком (цех). (а.с. 63-75)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю, літ. В-1, загальною площею 185,6 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36, така будівля є виробничим будинком (склад). (а.с. 57-62)

Відповідно до технічного паспорту на нежитлову будівлю, літ. Б-2 площею 924,00 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 36-А, така будівля є виробничим будинком. (а.с. 47-56).

Колегія суддів зазначає, що з вищенаведеного вбачається, що вказані приміщення підпадають під дію підпункту 8 (інші) пункту 5 Додатку № 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», оскільки не є готелем, офісом, торгівельним приміщенням, а також не є будівлею для публічних виступів, тому до вказаних нежитлових будівель має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Крім того, судом встановлено, що при формуванні спірних податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єктів нежитлової нерухомості за 2020-2021 роки, контролюючим органом застосована ставка податку в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, при цьому відповідачем не враховано цільове призначення нежитлових приміщень.

Як встановлено судовим розглядом, контролюючим органом обчислено базу оподаткування на підставі даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких відомості щодо цільового призначення приміщень відсутні. Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач необґрунтовано кваліфікував нежитлову власність позивача у якості об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно за ставкою 1 % як до будівель готельних, офісних, торгівельних або для публічних виступів, оскільки відомостей про те, що такі докази існували у розпорядженні суб`єкта владних повноважень на момент видання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, та № 0-2031-UА0028556 від 25.10.2023, матеріали справи не містять.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено підстав віднесення будівель, належних позивачу до будівель готельних, офісних, для публічних виступів (казино, ігорні будинки), гаражів, та відповідачем таких доказів не надано.

Так, згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №822/2972/13-а, від 15 грудня 2020 року у справі № 826/4847/15 та від 25 травня 2021 року у справі № 823/1147/16 зазначено, що саме відповідач в межах реалізації покладених на нього функцій уповноважений отримувати у порядку, визначеному законодавством, інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, встановивши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутність відомостей щодо цільового призначення об`єкта нежитлової нерухомості, за витребуванням додаткових документів до позивача не звертався. Більш того, позивач самостійно звернулася до відповідача з заявою про проведення звірки даних з платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо нарахованої суми податку за 2020 та 2021 роки, до якої додала завірені копії правоустановчих документів та витяги з технічних паспортів. (а.с. 78-80)

Стовоно доводів відповідача на те, що платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з метою запобігання невірного обчислення бази оподаткування, повинен звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду і отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу, суд зазначає, що посилаючись на такі доводи, податковий орган не наводить норми прави, які покладають на платника податку вчинення саме таких дій.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 11.11.2019 по справі №803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Так, на 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила - 4 723,00 грн, у 2021 році - 6000,00 грн.

Судова колегія зазначає, що ставка податку, яка врахована контролюючим органом при визначенні розміру суми податкового зобов`язання, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить: 47,23 гривень за 2020 рік та 60,00 за 2021 рік. (1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати).

Проте, як вже було зазначено вище, до нежитлової нерухомості, належної позивачу, має бути застосована ставка податку в розмірі 0,1% мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

На 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата становила - 4 723,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2020 році становила - 4,72 грн (0,1% х 4 723,00 грн).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у 2020 році нормами ПК України передбачено звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлові будівлі з 01 березня по 31 березня 2020 року у зв`язку з пандемією COVID19, відповідно до 525 підрозділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України, а отже фактично у 2020 році оподаткованим періодом є не 12, а 11 місяців. Так, відповідачем було здійснено обрахунок розміру суми податкового зобов`язання позивача у 2020 році за 11 місяців.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031- НОМЕР_1 на суму 61 819,74 грн за 2020 рік (а.с. 13), колегія суддів зазначає таке.

Податкове зобов`язання за 1 місяць 2020 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення площею 1 427,90 кв.м. становить 561,64 грн (1 427,90 кв.м х 4,72 грн/12 місяців).

За 11 місяців 2020 року податкове зобов`язання на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення площею 1 427,90 кв.м. мало бути нараховано в сумі 6 178,04 грн (561,64 х 11 місяців).

Тому, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2020 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 55 641,70 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 65 950,00 грн за 2020 рік (а.с. 14), колегія суддів зазначає наступне.

Податкове зобов`язання за 1 місяць 2020 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 1 523,30 кв.м. становить 599,16 грн (1 523,30 кв.м х 4,72 грн/12 місяців).

За 11 місяців 2020 року податкове зобов`язання на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 1 523,30 кв.м. мало бути нараховано в сумі 6 590,76 грн (599,16 х 11 місяців).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2020 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 59 359,24 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 40 003,81 грн за 2020 рік (а.с. 15), колегія суддів зазначає наступне.

Податкове зобов`язання за 1 місяць 2020 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 924,00 кв.м. становить 363,44 грн (924,00 кв.м х 4,72 грн/12 місяців).

За 11 місяців 2020 року податкове зобов`язання на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 924,00 кв.м. мало бути нараховано в сумі 3 997,84 грн (363,44 х 11 місяців).

А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2020 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 36 005,97 грн.

На 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становила - 6 000,00 грн, отже ставка податку, яка мала бути застосована до нежитлових будівель позивача у 2021 році становила - 6,00 грн (0,1% х 6 000,00 грн).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 91 398,00 грн за 2021 рік (а.с. 16), суд зазначає наступне.

Податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 1 523,30 кв.м. мало бути нараховано в сумі 9 139,80 грн (1 523,30 кв.м х 6,00 грн).

А тому, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 82 258,20 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 55 440,00 грн за 2021 рік (а.с. 17),колегія суддів зазначає таке.

Так, податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 924,00 кв.м. мало бути нараховано в сумі 5 544,00 грн (924,00 кв.м х 6,00 грн).

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 49 896,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 85 674,00 грн за 2021 рік (а.с. 18), суд зазначає наступне.

Податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення площею 1 427,90 кв.м. мало бути нараховано в сумі 8 567,40 грн (1 427,90 кв.м х 6,00 грн).

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 77 106,60 грн.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 25.10.2023 № 0-2031-UA0028556 на суму 11 136,00 грн за 2021 рік (а.с. 19), колегія суддів зазначає наступне.

Так, податкове зобов`язання за 2021 року на нерухоме майно позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля площею 185,60 кв.м. мало бути нараховано в сумі 1 113,60 грн (185,60 кв.м х 6,00 грн).

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2023 №0-2031-UA0028556 за 2021 рік є протиправним в частині визначення податкового зобов`язання на суму - 10 022,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, на виконання цих вимог відповідачем не доведено належних та допустимих доказів правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та не надано доказів на підтвердження своєї позиції у справі.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

На підставі вище викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі № 520/7350/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 30.09.2024 року