Справа № 280/5502/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 вересня 2024 року Справа № 280/5502/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійною фонду України в Запорізькій області (далі-відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 3) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області від 10.01.2024 за № 65 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії;

- визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.03.2024 за № 65 про відмову ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 16.01.1989 по 15.06.1989 згідно диплому серії НОМЕР_1 від 15.06.1989; зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, період роботи з 10.01.2000 по 07.08.2001 на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті та період роботи з 19.06.1989 по 06.09.1990 на Запорізькому спеціалізованому управлінні № 1 тресту «Дніпродомнаремонт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення по суті заяв від 03.01.2024 та від 08.03.2024 з урахуванням спірних періодів навчання та роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з настанням відповідного віку маючи необхідний пільговий та загальний стаж, він має право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У свою чергу відповідач 2 та відповідач 3 своїми рішеннями № 65 від 10.01.2024 р. та № 65 від 15.03.2024 р. протиправно відмовили позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою судді від 17.06.2024 адміністративний позов залишено без руху.

Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 08.07.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 2 суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. З посиланням на п. 1.1-1.4 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система Порядку № 637.організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», та вимоги зазначили що спірні періоди неможливо зарахувати, оскільки відсутній підпис голів, наявна перерва між атестаціями робочих місць за умовами праці, довідка не містить номеру, тобто відсутня реєстрація документа, всупереч вимогам ДСТУ. Отже, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи, згідно вимог вищенаведених норм законодавства. Просили у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Просили у задоволенні позову відмовити.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

03.01.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та прийнято рішення № 65 від 10.01.2024 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи. Зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж складає 32 роки 05 місяців 20 днів, пільговий стаж за списком № 2 становить 08 років 06 місяців 26 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 22.08.1992 по 26.06.1995 оскільки відсутня атестація по цеху капітального будівництва та ремонтно-будівельного цеху; періоди роботи з 19.06.1989 по 06.09.1990 у зв`язку з відсутністю інформації щодо стану організації діючого чи ліквідованого та на бланку не встановленого зразка. Також відповідачем 2 не враховано до страхового стажу період навчання з 16.01.1989 по 15.06.1989 оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісій.

08.03.2024 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області додавши додаткові документи.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за результатами якої прийнято рішення № 65 від 15.03.2024. про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи. Зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж складає 32 роки 0 місяців 23 днів, пільговий стаж зав списком № 2 становить 11 років 05 місяців 01 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 10.01.2000 по 07.08.2001 наявна перерва між атестаціями робочого місця; періоди роботи з 19.06.1989 по 06.09.1990 довідка не містить вихідного номеру; до страхового стажу не враховано періоди навчання з 16.01.1989 по 15.06.1989 відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Вважаючи дії відповідача 2 та відповідача 3 щодо не зарахування вказаних періодів його роботи до пільгового стажу за Списком №2 та періоду навчання до загального стажу необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі -Закон № 1058- ІV).

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон № 1058- ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637(далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

Факт роботи позивача на посаді газорізача по 4-му розряду, електрозварника ручної зварки 4-го розряду у Запорізькому спеціалізованому управлінні № 1 тресту «Дніпродомнаремонт» у спірний період з 19.06.1989 по 06.09.1990 підтверджується записами в його трудовій книжці НОМЕР_3 від 16.06.1989 № 6-7. З наведених записів у трудовій книжці можливо встановити період, протягом якого позивач перебував у трудових відносинах; місце роботи та посаду; відомості про переведення; підставу звільнення; документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Проте, позивачем надавались відповідачу довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно довідки від 01.02.1996 вбачається, що позивач з 16.06.1989 по 06.09.1990 працював на посаді газорізача по 4-му розряду, електрозварника ручної зварки 4-го розряду у Запорізькому спеціалізованому управлінні № 1 тресту «Дніпродомнаремонт» працював повний робочий день що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Підстава для видачі довідки: Особова картка, ЕТКД, штатний розпис, відомості видачі заробітної плати, результати атестації робочих місць наказ №33 від 20.02.1995.

Проте суд зазначає, що позивач помилково просив зарахувати вказаний період до Списку № 2, оскільки у спірний період чинною була Постанова Ради Міністрів СССР № 1173 від 22.08.1956 «Про затвердження списків виробництва, цехів, професій та посад, праця в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах» де посади газорізача по 4-му розряду, електрозварника ручної зварки 4-го розряду зараховувалися за Списком № 1.

Крім того підставою для відмови відповідачами 2 та 3 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 стало те, що у позивача недостатньо пільгового стажу, який згідно рішення від 15.03.2024 становить 11 років 05 місяць 01 днів.

Таких висновків, про відмову відповідачі дійшли у зв`язку із нарахуванням до пільгового стажу періоду роботу з 10.06.2000 по 07.08.2001, оскільки наявна перерва між атестаціями робочого місця.

Так, відповідно до п. 5 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442(далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на п`ять років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Отже, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.

Згідно із п. 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15024/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно із яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочих місць, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Тобто, не проведення атестації робочого місця не може позбавити права Позивача на призначенні пільгової пенсії.

Відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на, а не на працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так судом встановлено, що позивач з 01.08.1996 по 30.06.2005 працював по на посаді електрогазозварника по 5-му розряд у Запорізькому Запорізькому титано-магнієвому комбінаті, що підтверджується записами в його трудовій книжці НОМЕР_3 від 16.06.1989 №20-21. З наведеного запису у трудовій книжці можливо встановити період, протягом якого позивач перебував у трудових відносинах; місце роботи та посаду; відомості про переведення; підставу звільнення; документи (накази), на підставі яких здійснено записи у трудовій книжці.

Згідно довідки від 25.10.20203 № 199 вбачається, що позивач з 01.08.1996 по 30.06.2005 працював на посаді електрогазозварника, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Підстава для видачі довідки: : штатний розклад, особиста справа, особиста картка П - 2, результати атестації робочих місць - наказ № 13 від 10.01.1995 року. Реєстрація в Державній експертизі за умовами праці Запорізької області. Реєстраційний № 1-3- 00044-3 від 12.06.1996 року. Лист Міністерства Праці України № 02-476 від 01.08.2000 року. Наказ № 174 від 08.08.2001 року. Реєстрація в Державній експертизі за умовами праці Запорізької області № 11-3-00044-3 від 12.02.2002.

Таким чином, позивачем було надано всі необхідні документи для зарахування йому періоду роботи з 10.01.2000 по 07.08.2001 до пільгового стажу з особливо важкими та особливо шкідливими умовами праці за списком №2, а непроведення власником підприємства атестації робочого місця не може бути підставою для відмови в зарахуванні цих періодів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що при розгляді заяв позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданих до неї документів, відповідачі 2 та 3 безпідставно не зарахували о пільгового стажу роботи позивача за списком №2 період роботи з 10.01.2000 по 07.08.2001, а отже протиправно відмовили в у призначенні пенсії.

Щодо неврахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 16.01.1989 по 15.06.1989 в ПТУ № 2 м. Запоріжжя за професією електрогазозварник 4-го розряду, оскільки в дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів

На підтвердження періоду свого навчання в професійно-технічному училищі№ 2 м. Запоріжжя за професією електрогазозварник 4-го розряду з 16.01.1989 по 15.06.1989 позивач навчався в ПТУ, позивачем надано копію диплому серії НОМЕР_4, виданим 15.06.1989.

Згідно копії диплому в ньому відсутній голови екзаменаційної комісії.

Суд зауважує, що вказаний вище диплом не мiстить помарок, виправлень та пiдчисток, на ньому є пiдписи директора училища та заступника директора училища по навчально-виробничій роботі, завірено печаткою навчального закладу, проставлена вiдмiтка про видачу та реєстраційний номер диплома.

Отже, з вказаного диплома можна визначити вci данi для встановлення навчання позивача для зарахування до трудового стажу.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах, про що зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.

Отже, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу у зв`язку з відсутністю в дипломі підпису голови екзаменаційної комісії, є безпідставними.

Крім того, факт навчання позивача підтверджується і записом в його трудовій книжці під номером 5 «Навчання в СПТУ №2 м. Запоріжжя», а також архівною довідкою від 23.05.2024 № 06-28/603 виданою Державним навчальним закладом «Запорізький професійний ліцей автотранспорту».

Тому суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 16.01.1989 по 15.06.1989.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 10.01.2024 за № 65 та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 65 від 15.03.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Так, відповідно до обставин даної справи, позивач народився 19.10.1968 року та працював на посадах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, на час звернення із заявою 03.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 досяг віку 55 років, мав достатній страховий стаж та пільговий стаж (більше 12 років та 6 місяців з урахуванням спірного періоду 10.01.2000 по 07.08.2001) за Списком №2.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №22-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто первинну заяву позивача від 03.01.2024 про призначення пенсії , та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву повторну заяву позивача від 08.03.2024 про призначення пенсії, а отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Вирішуючи заявлений спір, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані при першому звернені ГУ ПФУ в Полтавській області при другому звернені ГУ ПФУ в Миколаївській області, проте обов`язок виплати пенсії, залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Окрім того, і за приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 р. Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсії, суд зауважує, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач пенсійного віку набув 19.10.2023 (55 років), а за призначенням пенсії звернувся у трьохмісячний строк з дня набуття такого права 03.01.2024, тому згідно зі ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія йому мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто з 20.10.2023.

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 3 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати позивачу до страхового стажу період навчання з 16.01.1989 по 15.06.1989 згідно диплому серії НОМЕР_1 від 15.06.1989 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди роботи з 10.01.2000 по 07.08.2001 на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті, у зв`язку з чим призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 20.10.2023, а відповідача 1 а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити її виплату, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з частинами 1, 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 2 та 3 , якими прийнято спірні рішення.

Керуючись ст.ст.2,9,77,90,139,241-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 33 від 09.06.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 33 від 09.06.2023 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком за Списком № 2 з 20.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 16.01.1989 по 15.06.1989 згідно диплому серії НОМЕР_1 від 15.06.1989 та до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди роботи з 10.01.2000 по 07.08.2001 на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті, у зв`язку з чим призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 20.10.2023, а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б. 158-Б, ) здійснити її виплату.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54020, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова