Справа № 539/3057/24
Суддя: Пилипчук М. М.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3057/24
Провадження № 2-а/539/32/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сектора реагування патрульної поліції про скасування накладення штрафних санкцій за квитанцією.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Департаменту патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови, а також надав копію постанови, про скасування якої заявлено вимоги у справі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови, відкрито провадження, призначено судове засідання у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 18 вересня 2024 року.

У судовому засіданні 18 вересня 2024 року позивач просив надати час для подання уточненої позовної заяви та залучення співвідповідача. Розгляд справи відкладено на 19 вересня 2024 року.

19 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив залучити як співвідповідача Головне управління національної поліції у Полтавській області. Також ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву до Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови. Крім того, позивач подав заяву, в якій просив розглянути справи 19 вересня 2024 року за його відсутності.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління національної поліції у Полтавській області; прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови; відкладено розгляд справи на 01 жовтня 2024 року; запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він 26 липня 2024 року близько 13.00 год залишив автомобіль Opel, державний номерний знак НОМЕР_1 , у дворі будинку АДРЕСА_1 . Вказував, що зазвичай автомобіль залишав біля будинку АДРЕСА_2 . Повернувшись на місце, свого автомобіля не знайшов та припустив, що його могли викрасти, тому звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. Зазначив, що після приїду патрульної поліції згадав, що автомобіль було залишено на вказаному місці (у дворі будинку № 97 на вулиці Володимирській у місті Лубнах Полтавської області).

У подальшому працівники поліції надали позивачу електронний чек, в якому зазначено штраф у розмірі 850 грн за статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). ОСОБА_1 також вказував, що у нього не було умислу робити неправдивий виклик. Вважав, що автомобіль викрадено, оскільки він не стояв на звичному місці. Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням норм права, є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1503245 від 22 вересня 2022 року, якою на нього накладено штраф у розмірі 850 грн.

Департамент патрульної поліції вказував, що поліцейський, який виносив постанову, не є працівником зазначеного Департаменту, тому просив виключити його зі складу відповідачів, провести розгляд справи за відсутності його представника.

Головне управління національної поліції у Полтавській області відзив на позовну заяву до суду не подало.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою від 01 жовтня 2024 року, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Враховуючи доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, відсутність заперечень Головного управління національної поліції у Полтавській області, обставини, на яких ґрунтуються заявлені у справі вимоги, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 26 липня 2024 року серії ЕГА № 1503245, складеною старшим сержантом поліції Лубенського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Полтавській області Рудем В. А., притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26 липня 2024 року ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик експертних служб, а саме зателефонував на лінію 102 та повідомив, що невідомі особи заволоділи його автомобілем, хоча цього факту не було.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вважає постанову необґрунтованою та незаконною, через відсутність події та склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 КУпАП).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

За змістом пунктів 3, 5 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Оскаржувана постанова від 26 липня 2024 року серії ЕГА № 1503245 не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 05 березня 2020 року у справі № 607/7987/17 зауважив, що «дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

Суд також зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування. Таким чином, сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

У той же час, Головне управління національної поліції у Полтавській області під час розгляду цієї справи не надало належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягнення до відповідальності обставин.

З урахуванням фактичних обставин у цій адміністративній справі, дії позивача щодо повідомлення (виклику) на спецлінію «102» Національної поліції не можуть бути кваліфіковані як завідомо неправдиве повідомлення (виклик) поліції, і відповідно, не можуть кваліфікуватись як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 183 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, тому вказану суму необхідно компенсувати останньому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Полтавській області.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що заявлені до Департаменту патрульної поліції вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Частиною третьою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено те, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини третьої статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

У межах спірних правовідносин позивачем оскаржено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1503245, яка складена старшим сержантом поліції Лубенського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Полтавській області ОСОБА_2 .

При цьому, позов у даній справі заявлений до Департаменту патрульної поліції та Головного управління національної поліції у Полтавській області.

Проте старший сержант поліції Лубенського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Полтавській області ОСОБА_2 , який виніс оскаржувану постанову, не є працівником Департаменту патрульної поліції та його структурного підрозділу.

У даному випадку, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 7278, 90, 134, 139, 241246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26 липня 2024 року серії ЕГА № 1503245, складеною старшим сержантом поліції Лубенського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Полтавській області Рудем Віталієм Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3; .

Відповідач Головне управління національної поліції у Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, 83; .

Суддя М. М. Пилипчук