Справа № 380/13766/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 рокусправа № 380/13766/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить :

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 19.06.2024 №о/р НОМЕР_1 про відмову зміни страхового стажу набутого до 01.01.2004, ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997; з 21.08.1997 по 29.09.1998; з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002 відповідно до записів трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 11.03.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 11.06.2024 позивач звернулась на веб-портал ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про зміну страхового стажу набутого до 01.01.2004. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №96 від 19.06.2024 про відмову в зміні страхового стажу набутого до 01.01.2004. Відмова вмотивована тим, що відповідно до Указу Президента України від 04.05.1998 №401 та постанов КМУ від 04.06.1998 №794, від 08.06.1998 №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років. Починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку. При підтверджені страхового стажу у період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 за даними трудової книжки, потрібно звіряти такі дані з відомостями персоніфікованого обліку. За відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки проведеної в тому числі за заявою власника трудової книжки. За наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 запис №8 про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в заголовку відсутня назва організації, яка зробила запис, також не враховано період з 21.08.1997 по 29.09.1998, оскільки запис №10 про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особи. Також не враховані до страхового стажу періоди роботи з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002, оскільки відсутні дані про ОСОБА_1 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 02.07.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Представник відповідача 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач вказує, що позивачу з 11.03.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсію за віком обчислено при загальному (страховому стажі) 28 років 11 місяців 27 днів. 11.06.2024 позивач подала заяву про допризначення пенсії з врахуванням страхового стажу набутого до 01.01.2004 за даними трудової книжки. На виконання Указу Президента України від 04.05.1998 №401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №794, від 08.06.1998 №832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998-2000 років. Починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 Постанови 794). З урахуванням зазначених норм, персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. За відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної, в тому числі за заявою власника трудової книжки.

За наданими позивачкою документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 запис №8 про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в заголовку відсутня назва організації, яка зробила запис; період роботи з 21.08.1997 по 29.09.1998, оскільки запис №10 про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особою; період роботи з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002, оскільки відсутні дані про ОСОБА_1 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві 19.06.2024 прийнято рішення №96 про відмову в зміні страхового стажу, набутого до 01.01.2004. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач 2 відзив подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач вказує, що ОСОБА_1 11.06.2024 звернулась із заявою до ГУПФУ у Львівській області щодо зміни страхового стажу набутого до 01.01.2004 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. При підтвердженні страхового стажу, зокрема у період з 01.07.2000 по 31.12.2003 за даними трудової книжки, проводиться звірка таких даних з відомостями персоніфікованого обліку. За відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної, в тому числі за заявою власника трудової книжки. За наданими позивачкою документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 запис №8 про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в заголовку відсутня назва організації, яка зробила запис; період роботи з 21.08.1997 по 29.09.1998, оскільки запис №10 про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особою; період роботи з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002, оскільки відсутні дані про ОСОБА_1 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для підтвердження вищевказаних періодів ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, або відповідних записів у ній, затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 №637. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

11.03.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 11 місяців 27 днів.

ОСОБА_1 11.06.2024 звернулась із заявою до ГУПФУ у Львівській області щодо зміни страхового стажу набутого до 01.01.2004 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява за екстериторіальністю передана до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Головним управлінням ПФУ в м. Києві прийнято рішення від 19.06.2024 №96, яким відмовлено позивачу у зміні страхового стажу набутого до 01.01.2004. До страхового стажу позивача не враховано періоди: 01.09.1993 по 19.08.1997, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 запис №8 про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в заголовку відсутня назва організації, яка зробила запис; період роботи з 21.08.1997 по 29.09.1998, оскільки запис №10 про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особою; період роботи з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002, оскільки відсутні дані про ОСОБА_1 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для підтвердження вищевказаних періодів ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, або відповідних записів у ній, затверджених постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Не погодившись із позицією та рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058- VI), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно із пунктами 1 та 2 Порядку №637 (з наступними змінами та доповненнями) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 2 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи 01.09.1993 по 19.08.1997, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_1 запис №8 про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в заголовку відсутня назва організації, яка зробила запис; період роботи з 21.08.1997 по 29.09.1998, оскільки запис №10 про звільнення не засвідчений підписом відповідальної особою згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

Суд зазначає, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому, порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на належну пенсію.

Так, Верховний суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 сформував правовий висновок, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Наявність сумнівів у відповідача2 може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018, справа №127/9055/17.

Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії за віком. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

А тому, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України, правових висновків Верховного Суду та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність не зарахування відповідачем 2 періоду роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997, з 21.08.1997 по 29.09.1998 до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування відповідачем 2 до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Статтею 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок можливого невиконання роботодавцями позивача (страхувальниками) обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на відповідному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування відповідних періодів роботи позивача через несплату страхових внесків страхувальником до Пенсійного фонду України.

В розрізі спірних правовідносин та за умови підтвердження cтажу роботи позивача відповідними документами, зокрема відомостями з трудової книжки, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах № 423/757/17 від 01.03.2021 року та №340/1454/21 від 11 жовтня 2023 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997; з 21.08.1997 по 29.09.1998; з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002 є протиправною.

З огляду на встановлені обставини та правове регулювання спірних правовідносин рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 19.06.2024 №о/р НОМЕР_1 про відмову у зміні страхового стражу є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми законодавства, виходячи з принципу верховенства права, беручи до уваги положення пункту 2 частини другої ст.245 КАС України, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі частини третьої ст.245 КАС України з метою відновлення прав, свобод та інтересів за захистом яких позивач звернувся до суду, зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивачу, періоди роботи з 01.09.1993 по 19.08.1997; з 21.08.1997 по 29.09.1998; з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002 і здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зазначених періодів роботи з 11.03.2024.

Окрім того, за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.06.2024 №о/р НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 з 01.09.1993 по 19.08.1997; з 21.08.1997 по 29.09.1998; з 01.09.2000 по 31.10.2000; з 01.07.2001 по 31.07.2001; з 01.10.2001 по 31.10.2001; з 01.02.2002 по 31.03.2002; з 01.05.2002 по 31.05.2002; з 01.07.2002 по 01.10.2002 і здійснити перерахунок пенсії з врахуванням зазначених періодів роботи з 11.03.2024.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна