Справа № 280/8862/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

01 жовтня 2024 рокуСправа № 280/8862/24 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до - Запорізького відділу Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69114, м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, буд. 16-А, )

про визнання протиправними та скасування рішень - Постанов, -

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Запорізького відділу Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Постанову заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 26.08.2024;

- визнати протиправним та скасувати Постанову заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 27.08.2024;

- визнати протиправним та скасувати Постанову заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про арешт майна боржника, винесену в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 27.08.2024;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

- з метою підготовки справи до розгляду витребувати від Відповідача - Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (, 69114, м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригади, 16-А) матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_3 та виконавчого провадження № НОМЕР_2 (в копіях) для долучення до матеріалів адміністративної справи;

- з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також додержання прав та законних інтересів сторін, розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження із викликом осіб у справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі № 280/8862/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

27 вересня 2024 року за вх. 45137 до Запорізького окружного адміністративного суду звернувся Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Плецьку Ю.В. із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом зупинення стягнення витрат виконавчого провадження на підставі постанов Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), винесених в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 280/8862/24.

В обґрунтування наданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що на виконанні у Запорізькому відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 317/2521/14-ц, виданого 09.04.2019 Запорізьким апеляційним судом про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку (кадастровий номер :07:002:0984) площею 0,1881 га, розташовану у АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану.

У рамках зазначеного виконавчого провадження заступником начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліною А.Р. прийнято постанову від 26.08.2024 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Даною постановою Відповідачем визначено для боржника: ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження: 486 220,09 грн.

В той же час, зазначені вище додаткові витрати не підтверджені належними та допустимим доказами та є необґрунтовано завищеними. Крім цього, фактично демонтаж дерев`яної альтанки, басейну та 11 секцій металевого паркану із загальної кількості - 20 (60 %) було проведено боржником за власний рахунок.

В подальшому Постановою заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 26.08.2024, згідно якої міститься посилання на те, що відповідно до акту державного виконавця від 15.08.2024, встановлено, що демонтовано металевий паркан, дерев`яну альтанку та басейн, що знаходились на території земельної ділянки (кадастровий номер :07:002:0984) площею 0,1881 га, розташовану у АДРЕСА_2.

26.08.2024 у межах ВП № НОМЕР_2 винесено постанову, відповідно до якої Відповідачем стягнуто з боржника з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 560 951,69 грн, які цією постановою виведені у окреме виконавче провадження.

Проте, матеріали виконавчого провадження не містять документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг, у зв`язку з чим Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами реальність здійснених витрат у спірному виконавчому провадженні та не підтверджено їх розмір, а тому постанова про їх стягнення з боржника додаткових витрат є протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гінатуліної А.Р. від 27.08.2024 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно Позивача (боржника) у межах суми звернення стягнення 561 487,73 гривня.

Позивач вважає, що накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника є не співмірним з сумою боргу.

Відповідач не здійснив опису всього арештованого майна, не вчинив дій з визначення вартості цього майна, що призвело до накладення арешту на все майно за відсутності відомостей про його вартість. Так само відповідач не визначив, на яке саме майно накладено арешт що унеможливлює розпорядження майном, яке знаходиться поза сумою боргу згідно судового рішення. При цьому, Відповідач не навів обґрунтувань щодо неможливості арешту окремих об`єктів, що належать боржнику.

Таким чином, накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, здійснене постановою від 27.08.2024 ВП № НОМЕР_3, за наявності у боржника окремих майнових об`єктів (вартість кожного здатна покрити обсяг стягнення), що в сукупній вартості значно (в декілька порядків) перевищують суму стягнення є неправомірним (суперечить закону).

Враховуючи, що Відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, а також постанову про арешт майна боржника, що має наслідком за відсутності рухомого майна звернення стягнення на нерухоме майно позивача, а позивач оскаржує дані рішення державного виконавця у судовому порядку через те, що вважає, що вони постановлені з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваних Постанов Відповідача, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких остання звернувся до суду.

Наразі в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 державним виконавцем вже проведені заходи щодо опису майна боржника (Позивача по справі), що підтверджується Постановами державних виконавців Запорізького відділу Державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.09.2024 (опис гаражу), 16.09.2024 (опис житлового будинку).

Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Таким чином, Позивач вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, виходячи із наступного.

На думку Позивача, відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваних постанов зумовлює примусове виконання таких рішень і тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", включаючи стягнення не лише суми витрат виконавчого провадження, яка вважається спірною, а також накладення арешту на майно боржника з метою проведення заходів, направлених на його реалізацію.

Оскільки подання позовної заяви не зупиняє дію оскаржуваних Постанов та не є перешкодою для їх подальшого виконання, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого позову, зокрема, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним їй майном та коштами у разі стягнення коштів.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову та подані матеріали, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003, № 3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014, № 19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява № 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 Справа Байсаков та інші проти України Європейський суд зазначив, "... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], № 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II). Однак, якщо заявник намагається запобігти своєму висланню з Договірної держави, такий засіб юридичного захисту буде ефективним лише в разі, якщо він автоматично зупиняє дію оскаржуваного рішення (див. рішення у справі "Жебремедин [Габерамадієн] проти Франції", № 25389/05, п. 66, ЄСПЛ 2007-V) (пункт 75).

Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

Відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Окрім цього, згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 статті 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

Відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваних постанов зумовлює примусове виконання таких рішень і тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", включаючи стягнення не лише суми витрат виконавчого провадження, яка вважається спірною, а також накладення арешту на майно боржника з метою проведення заходів, направлених на його реалізацію.

Оскільки подання позовної заяви не зупиняє дію оскаржуваних Постанов та не є перешкодою для їх подальшого виконання, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення поданого позову, зокрема, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним їй майном та коштами у разі стягнення коштів.

Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 56 цього Закону, визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Разом із тим, у силу вимог пункту другого частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, законом визначено порядок виконання судового рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій в разі прийняття судом відповідного рішення.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, на цій стадії процесу суд не вправі надавати оцінку правомірності рішень - постанов Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнятих в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, однак, в даному випадку суд стверджує, що без вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі оскаржуваних постанов лише тимчасово унеможливить подальше вчинення виконавчих дій, в тому числі реалізацію майна боржника Позивача по справі.

Водночас, частиною 5 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

А отже, запропонований позивачем спосіб забезпечення позову також не спричинить шкоди відповідачу, оскільки у разі відмови у задоволенні позовних вимог примусове виконання Постанови продовжиться у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"

Ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не скасовує оскаржувані постанови Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб, а лише тимчасово забороняє стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого документа до вирішення спору.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України.

При цьому суд вважає, що підстава для забезпечення позову, яка передбачена п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України у цьому випадку відсутня. Так, очевидна протиправність дій відповідача має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування (прийнято неповноважним органом, з перевищенням наданих повноважень тощо). Позивач посилається на очевидність ознак протиправності відповідача, тобто на обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та наявність яких має встановлюватися судом під час розгляду адміністративної справи, та ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому таке обґрунтування вимог заяви є безпідставним. Віднайти баланс між приватним інтересом Позивача та публічним інтересом держави можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований Позивачем спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, а також виходячи із принципів справедливості та гуманізму, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом зупинення стягнення витрат виконавчого провадження на підставі постанов Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), винесених в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 280/8862/24.

Судовий захист порушеного права має бути реальним, а не ілюзорним. При прийнятті цього рішення суд виходь із балансу інтересів сторін у справі та критерію необхідності в демократичному суспільстві.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст. ст. 150, 151, 156, 243, 248 та 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження на підставі постанов Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), винесених в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 280/8862/24.

3. Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

4. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

5. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набрала законної сили 01 жовтня 2024 року.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано суддею 01 жовтня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Сацький Р.В.