Справа № 280/6897/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Справа № 280/6897/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач 2), у якій позивач просить суд:

1) визнати бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) протиправною;

2) зобов`язати відповідача 2 нарахувати та відповідача 1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) із врахуванням виплачених позивачу сум додаткової винагороди за вказаний період.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , у тому числі, з питання виплати грошового забезпечення. Рішеннями (наказами) Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 №170, від 02.06.2024 № 235, від 03.07.2024 № 293 район діяльності військової частини НОМЕР_2 визнаний районом бойових дій, відповідно участь у діях та виконання бойових (спеціальних) завдань у вказаному районі вважаються такими, що здійснюються в районах ведення бойових дій. Наказами командира військової частини НОМЕР_2 від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 04.07.2024 № 298 прийнято рішення про виплату військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , у тому числі позивачу, додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць у періоди з 18.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 30.06.2024 відповідно. З метою отримання інформації щодо невиплати підвищеної додаткової винагороди, представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_2 та отримав відповідь, за змістом якої завдання з грошового забезпечення військовослужбовцям військових частин, підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі і військової частини НОМЕР_2 , після липня 2022 року виконувалося військовою частиною НОМЕР_1 , що свідчить про те, що військова частина НОМЕР_2 не є розпорядником бюджетних коштів у частині виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану. Разом з тим, 10.07.2024 на картковий рахунок позивача надійшла сума виплаченої військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди з розрахунку 30000,00 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибин) виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону у період з 18.04.2024 по 31.05.2024. Позивач вважає, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні військовою частиною НОМЕР_2 та невиплаті військовою частиною НОМЕР_1 позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн на місяць за участь позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій па лінії бойового зіткнення з противником на глибин) виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно).

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

14.08.2024 військової частини НОМЕР_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що військова частина НОМЕР_2 , нараховуючи додаткову винагороду позивачу, діяла у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, застосовуючи норми Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Вказує, що до компетенції військової частини НОМЕР_2 не відноситься виплата нарахованого грошового забезпечення (у тому числі додаткової винагороди), протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_2 відсутня, а позов до військової частини НОМЕР_2 заявлено завідомо безпідставно.

15.08.2024 судом отримано відзив на позовну заяву військової частини НОМЕР_1 , у якому відповідач вказує, що позивач не розкрив характер своїх діяльності на займаній посаді. Відповідачем 1 надається суду витяг із наказу про призначення на останню займану посаду (згідно додатку), що підтверджує неможливість безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконання бойових (спеціальних) завдань (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) для виплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.08.2024 до суду надійшли додаткові пояснення військової частини НОМЕР_1 , у який відповідач 1 зазначає, що позивачем свої заявлені вимоги щодо визнання бездіяльності відповідачів щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 гривень, жодним чином не доведено та не підтверджено належним чином, оскільки до суду не надано жодного належного та достатнього доказу, який підтверджує вказані ним обставини, а також позивачем не зазначено докази, які не можуть бути подані ним разом із позовною заявою. Крім того, позивачем не вірно зазначено обставини справи та вимоги, а саме періоди, за які начебто відповідач 1 повинен виплатити додаткову винагороду. Враховуючи витяг з наказу (по особовому складу), згідно якого позивача призначено на посаду, а також текст підсумкових бойових донесень командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , що позивач як військовослужбовець не виконував бойові (спеціальні) завдання, визначені Порядком №260, то підстави для виплат йому додаткової винагороди 100000 гривень упродовж саме спірного періоду відсутні. Позивач хоч і перебував в районі ведення воєнних (бойових), однак підстави для здійснення виплати відповідачем 1 збільшеної додаткової винагороди до 100000 гривень упродовж спірного періоду відсутні, оскільки він не виконував/здійснював бойові (спеціальні) завдання, тому твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими належними доказами.

26.08.2024 до суду також надійшло клопотання військової частини НОМЕР_2 про долучення до матеріалів справи витягу з підсумкового бойового донесення командира батальйону в/ч НОМЕР_2 №86/дск від 02.07.2024.

26.08.2024 судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на тому, що виконуючи протягом спірного періоду завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи безпосередньо в районі їх ведення у складі військової частини НОМЕР_2 , яка є військовою частиною першого ешелону оборони, він забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, і тому має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах. Крім того, зазначає, що перебуваючи на займаній посаді у військовій частині НОМЕР_2 , виконуючи посадові обов`язки, в розумінні Методичних рекомендацій від 02.03.2023, виконує спеціальне завдання зі всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави.

05.09.2024 судом отримано клопотання військової частини НОМЕР_2 про долучення до матеріалів справи витягу з рапорту начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 (вх. №4466 від 03.07.2024).

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.07.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів; витребував у військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 докази по справі.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (наказом від 05.11.2022 № 233 призначений на посаду офіцера групи персоналу (а.с.27).

Рішеннями (наказами) Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 №170, від 02.06.2024 № 235, від 03.07.2024 № 293 район діяльності військової частини НОМЕР_2 визнаний районом бойових дій, відповідно участь у діях та виконання бойових (спеціальних) завдань у вказаному районі вважаються такими, що здійснюються в районах ведення бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 № 210 прийнято рішення виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн, які брали безпосередню участь в бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), за період з 01 квітня по 30 квітня 2024 року, відповідно до додатку 2 до цього наказу (а.с.41).

Аналогічні за змістом накази були видані командиром військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294 про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн за періоди з 01 травня по 31 травня 2024 року та з 01 червня по 30 червня 2024 року (а.с.54-59).

Згідно з додатками 2 до наказів від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 03.07.2024 № 294 ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях у періоди з 18.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 30.06.2024 (а.с.60-61).

Листом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 від 13.06.2024 № 1564/2866 представника позивача повідомлено, що на підставі телеграми заступника директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29.06.2022 № 248/2942 у період з 01.07.2022 по 05.07.2022 здійснено приймання-передачу військової частини НОМЕР_1 (у тому числі, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_2 , НОМЕР_7 ) з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 на фінансове забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, завдання з грошового забезпечення військовослужбовцям військових частин, підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі і військової частини НОМЕР_2 , після липня 2022 року виконувалося військовою частиною НОМЕР_1 , що свідчить про те, що військова частина НОМЕР_2 не є розпорядником бюджетних коштів у частині виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, а отже реалізація її виплати не покладена на військову частину НОМЕР_2 . Водночас повідомлено, що військовою частиною НОМЕР_2 були здійснені усі необхідні заходи з нарахування додаткової винагороди під час дії воєнного стану за квітень 2024 року з урахуванням поданого командиром взводу матеріально-технічного забезпечення рапорту, який був включений додатком у відповідний наказ командира військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн, де зазначений період виконання завдань у період з 18.04.2024 по 30.04.2024 включно, на підставі чого у подальшому була виконана розрахунково-платіжна відомість. Вказана відомість була передана до розпорядника бюджетних коштів, військової частини НОМЕР_1 , з метою подальшої нею виплати додаткової винагороди під час дії воєнного стану за квітень 2024 року (а.с.12-14).

01.08.2024 позивачу видана довідка №1564/3768 про нарахування додаткової винагороди у квітні 2024 року у розмірі 43333,33 грн; травні 2024 року 100000,00 грн; червні 2024 року 10000,00 грн, а також про виплату такої винагороди у квітні 2024 року у розмірі 12805,00 грн; травні 2024 року 29550,00 грн; червні 2024 року 29550,00 грн (а.с.26).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100000,00 грн у період з 18.04.2024 по 30.06.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою КМУ №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024. Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, який набув чинності з 01.02.2023, внесені зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 доповнено новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Відповідно до пункту другого цього розділу, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.

Згідно з положеннями пунктів 3, 4 цього розділу Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Таким чином, на період дії воєнного стану особи, визначені у пункті 1 Постанови №168, у тому числі військовослужбовці Збройних Сил України, мають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за умови безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. При цьому перебування позивача у спірний період на військовій службі, виконання обов`язків, пов`язаних із її проходженням, не є автоматичною підставою для нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі 100000 грн без дотримання умов, встановлених Постановою №168.

Судом встановлено, що у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення.

Згідно з витягом з Підсумкового бойового донесення командиру військової частини НОМЕР_2 за вх. № 64дск від 01.05.2024 у період з 18.04.2024 по 30.04.2024 військовослужбовці (у тому числі, ОСОБА_1 ) виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російській федерації, проведення всебічного забезпечення бойових дій першого ешелону оборони до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території Курилівської СТГ згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2024 №1186/127дск (а.с.95.

Також відповідно до витягу з Підсумкового бойового донесення командиру військової частини НОМЕР_2 за вх. №79 від 01.06.2024 у період з 01.05.2024 по 31.05.2024 військовослужбовці (у тому числі, ОСОБА_1 ) управління, штабу виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російській федерації, проведення всебічного забезпечення бойових дій першого ешелону оборони до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території Курилівської СТГ згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 28.04.2024 №1306/127дск (а.с.95 зворотній бік 96).

Крім того, за змістом Підсумкового бойового донесення командиру НОМЕР_8 об ТрО НОМЕР_9 окремої бригади територіальної оборони від командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 № 86/дск від 02.07.2024 військовослужбовці (у тому числі, ОСОБА_1 ) з 01.06.2024 по 30.06.2024 виконували бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій на території Курилівської СТГ Куп`янського району Харківської області (а.с.101-102).

Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» № 170 від 01.05.2024, № 235 від 02.06.2024, № 293 від 03.07.2024 Куп`янський район, Курилівська сільська територіальна громада Харківської області у квітні червні 2024 року входила до переліку районів ведення бойових дій. Крім того, суд враховує, що військова частина НОМЕР_2 у відзиві на позовну заяву зазначила, що район діяльності частини, де проходить військову службу позивач, визнаний районом бойових дій, відповідно участь у діях та виконання бойових (спеціальних) завдань у вказаному районі вважаються такими, що здійснюються в районах ведення бойових дій.

Також військова частина НОМЕР_2 пояснила, що рапортами начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 вх. №2879 від 03.05.2024, вх. №3659 від 03.06.2024, вх. №4466 від 03.07.2024, на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 , подано список військовослужбовців управління та штабу військової частини НОМЕР_2 (у тому числі позивача), які протягом періоду з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно) брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення (які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями): Наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 № 170 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Харківська область, Куп`янський район, Курилівська сільська територіальна громада), БР ком. в/ч НОМЕР_10 від 13.04.2024 №472/ТРО, БР ком. в/ч НОМЕР_2 від 17.04.2024 №1186/127дск, БР ком. в/ч НОМЕР_2 від 28.04.2024 №1306/127дск, підсумкові бойові донесення начальника штабу першого заступника командира батальйону в/ч НОМЕР_2 : №64/дск від 01.05.2024, №79/дск від 01.06.2024 та №86/дск від 02.07.2024.

Наказами командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності): від 03.05.2024 № 210, від 03.06.2024 № 253, від 04.07.2024 № 298, прийнято рішення про виплату військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , у тому числі Позивачу, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) за спірний період.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачу з урахуванням Постанови № 168 у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 повинна була нараховуватись та виплачуватись додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Як встановлено судом, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2024 №1564/3733 позивачу нараховано у квітні 2024 року 43333,33 грн; травні 2024 року 100000,00 грн; червні 2024 року 100000,00 грн, проте виплачено у квітні 2024 року 12805,00 грн; травні 2024 року 29550,00 грн; червні 2024 року 29550,00 грн. Тобто, позивачу нарахована додаткова винагорода, яка визначена Постановою №168, виплачувалась не у повному обсязі. Доказів протилежного або виплати додаткової винагороди у належному розмірі за вказані періоди відповідачами не надано.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем 2 (військовою частиною НОМЕР_2 ) виконаний обов`язок щодо нарахування позивачу у спірному періоді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з розрахунку 100 000,00 гривень.

Суд зазначає, що військова частина НОМЕР_2 знаходиться на забезпеченні та у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , у тому числі з питання виплати грошового забезпечення позивачу. Враховуючи те, що до компетенції військової частини НОМЕР_2 не відноситься виплата нарахованого грошового забезпечення (у тому числі додаткової винагороди), протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_2 відсутня, у зв`язку із чим вимоги до військової частини НОМЕР_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу у повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць пропорційно часу участі у бойових діях за участь позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) у період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно).

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно), з урахуванням виплачених сум.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно).

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 грн на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 18.04.2024 по 30.06.2024 (включно), з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач 1 військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_12 .

Відповідач 2 військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_13 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.09.2024.

Суддя К.В.Мінаєва