Справа № 300/6776/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" жовтня 2024 р. справа № 300/6776/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Запоточної В.В.,
представника позивача Юрчук І.В.,
представник відповідача не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання дій протиправними та скасування постанови від 26.08.2024 про накладення штрафу, -
Стислий виклад доводів сторін. Процесуальні дії суду:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків
19.09.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 18.09.2024 про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено судовий розгляд на 01.10.2024.
01.10.2024 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.10.2024, до якого долучено копії матеріалів виконавчого провадження № 69353916.
Представник Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання 01.10.2024 не з`явився та не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.
Суд зазначає, що особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ визначені статтею 269 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), відповідно до частини 1 якої, у справах, визначених, в тому числі, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу та іншим учасникам справи до електронного кабінету, а за його відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні (частина друга статті 269 КАС України).
Отже, повідомлення сторін про розгляд даної справи, зокрема визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено вчасно.
Згідно з частиною четвертою статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина четверта статті 229 КАС України).
Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про місце, дату й час розгляду справи.
В судовому засіданні 01.10.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2022 в справі № 300/437/22 (далі судове рішення) задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9/1/4412 від 15.12.2021; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9/1/4412 від 15.12.2021, з урахуванням проведених платежів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

На виконання судового рішення, в частині зобов`язання перерахунку та виплати пенсії, 21.04.2022 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 300/437/22.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваночко В.Ю. 06.07.2022 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 69353916 щодо виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с. 14-15).

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 18.07.2022 № 0900-0902/5/24351 повідомило відповідача про те, що 25.04.2022 здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду. Виплату пенсії в перерахованому розмірі здійснено з 01.05.2022 у фіксованому розмірі в сумі 15340,78 грн. За період з 01.04.2019 по 30.04.2022 нараховано доплату в сумі 195151,50 грн., яка внесена в Реєстр, виплата за яким буде проведена лише за наявності фінансування з Державного бюджету, оскільки відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с. 16-18).

23.08.2022 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Іваночко В.Ю., у межах виконавчого провадження № 69353916 прийнято постанову про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення.

07.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про надання звіту про виконання рішення суду від 03.03.2022 в справі № 300/437/22.

26.08.2024 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночком В.Ю. прийнято постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в сумі 10200,00 грн. за повторне систематичне невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 69353916 (а.с. 11-12).

Вважаючи протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. від 26.08.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 69353916, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області звернулось з цим позовом до суду, в якому просить скасувати таку постанову.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України Про виконавче провадження.

Так, згідно статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

Так, згідно з частиною першою статтею 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статтею 63 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, передбачена статтею 75 Закону України Про виконавче провадження.

Так, відповідно до частини першої статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з частиною другою статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 21.04.2021 за результатом розгляду справи № 1440/2242/18 дійшов таких висновків:

«… Аналізуючи наведені положення Закону № 1404 в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення…».

Такі ж висновки викладені Верховним Судом в постановах від 20.05.2021 у справі № 420/5465/18, від 31.05.2021 у справі № 560/594/20.

Таким чином, накладення передбаченого статтею 75 Закону України Про виконавче провадження штрафу, можливе лише за наявності двох обов`язкових умов: невиконання рішення суду; відсутність поважних причин невиконання рішення суду.

В спірному випадку рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2022 в справі № 300/437/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9/1/4412 від 15.12.2021, з урахуванням проведених платежів.

На виконання вищевказаного рішення від 03.03.2022 в справі № 300/437/22 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019. Так, виплату пенсії в перерахованому розмірі здійснено з 01.05.2022 у фіксованому розмірі в сумі 15340,78 грн. За період з 01.04.2019 по 30.04.2022 нараховано доплату в сумі 195151,50 грн., однак її не виплачено, що й не заперечується позивачем.

Вищевказані обставини свідчать про часткове виконання рішення від 03.03.2022 в справі № 300/437/22.

Що стосується доплати до пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 195151,50 грн., то така доплата нарахована, однак не виплачена, що підтверджується копією розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою № ХД 9294 від 25.04.2022 (а.с. 20).

Представник позивача в судовому засіданні 01.10.2024 надала суду витяг з електронної бази Пенсійного Фонду України з підсистеми Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, в якому містяться відомості про ОСОБА_1 та стан виконання судового рішення від 03.03.2022 у справі № 300/437/22, а саме наявність залишку невиплачених коштів пенсії в сумі 195151,50 грн.

Щодо мотивів невиплати ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 195151,50 грн., то представник позивача зазначила, що така доплата може бути проведена лише за наявності фінансування з Державного бюджету України, оскільки відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2021 у справі № 560/594/20 вказав, що під час розгляду такої категорії справ судам необхідно встановити обставин щодо того, чи відсутнє у позивача відповідне фінансове забезпечення та чи відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат, а також чи вживав пенсійний орган заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення для того, щоб дійти висновку про незаконність накладення штрафу на позивача.

В спірному випадку, в підтвердження відсутності фінансування з Державного бюджету України на виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 195151,50 грн. представник позивача надала суду довідку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про те, що станом на 01.09.2024 кошти для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету по бюджетній програмі за КВПВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України» не виділялись. Окрім цього, станом на 01.09.2024 не затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік після його затвердження (а.с. 38).

З огляду на вищевказані обставини, оскільки фінансування виплати заборгованості пенсій та інших виплат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому відсутність відповідного фінансового забезпечення є поважною причиною, яка перешкоджає позивачу виконати судове рішення від 03.03.2022 у справі № 300/437/22 в частині виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 в сумі 195151,50 грн.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14, від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 09.12.2020 у справі № 522/19758/18, від 21.04.2021 у справі № 1440/2242/18, від 20.05.2021 у справі № 420/5465/18.

Проте відповідач, за встановлених судом вище обставин, не взяв до уваги доводи позивача щодо неможливості з поважних причин виконати судове рішення від 03.03.2022 у справі № 300/437/22 через невиділення йому в установленому порядку коштів з державного бюджету України на такі цілі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Саме в частині другій вказаної Статті закріплено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці Європейського суду з прав людини. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії - принципи, оскільки вони ґрунтуються на положеннях Європейської конвенції з прав людини, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, і в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. від 26.08.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 69353916.

Отже, позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано платіжну інструкцію № 2556 від 18.09.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 3028,00 грн. (а.с. 37).

Зважаючи на задоволення позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3028,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. від 26.08.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 69353916.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ - 43316386, вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76018) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76000) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76000.

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ - 43316386, вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 02 жовтня 2024 р.