Справа № 260/5470/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2024 рокум. Ужгород№ 260/5470/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Холмківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (далі - відповідача ВДВС), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо не зняття арешту з нерухомого майна земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0022, площею 3,3613 га, яка знаходиться за адресою: село Минай, вул.А.Волошина, Ужгородського району, Закарпатської області; 2) зобов`язати Ужгородський відділ ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції зняти арешт у вигляді заборони на користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :01:003:0022, що розташована за адресою: село Минай, вул.А.Волошина, Ужгородського району, Закарпатської області, а також вжити заходи та дії по державній реєстрації припинення обтяження такої земельної ділянки, а саме запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №51502661 від 25.08.2023 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору та надано позивачу 2 дні для виправлення недоліків позовної заяви з моменту отримання ухвали. Вказана ухвала була було отримана позивачем у електронному кабінеті 27.08.2024.

02 вересня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

06 вересня 2024 року від відповідача надійшов відзив, згідно якого він заперечив щодо задоволення позову. В обгрунтування свого відзиву вказав, що відсутні підстави для скасування арешту на вказану земельну ділянку, оскільки таке накладене ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 року у кримінальному провадженні №0000414. Оскільки відсутнє рішення суду про скасування арешту на земельну ділянку площею 3,3613 га, то у відповідача відсутні підстави для вчинення дій щодо внесенні записів про скасування такого арешту, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні, у період із 16 по 20 вересня 2022 року та на лікарняному із 23.09.2024 р. по 29.09.2024 р. справу було розглянуто 30.09.2024 року.

У відповідності до ч.6 ст.162 та ч.2 ст.175 КАС України, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.

Вивчивши матеріали справи, щодо предмету спору, суд встановив наступне.

З матеріалів справи, зокрема з ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 р. (а.с.11-13) вбачається, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження № 0000414 від 17.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

На виконанні в Ужгородському відділі державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження АСВП № 72545832 з примусового виконання ухвали № 308/5849/22 виданої 01.08.2023 Закарпатським апеляційним судом про: накласти арешт у вигляді заборони на користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:003:0022 площею 3,6313 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, яка розташована в с. Минай, вул. А.Волошина, Ужгородського району Закарпатської області, яка перебуває у комунальній власності Холмківської сільської ради (вул. Свободи, 50, с. Холмок, Ужгородський район, Закарпатської області, 89422) та на підставі договору оренди землі від 16.08.2018 у користуванні обслуговуючого кооперативу "Житлово- будівельний кооператив "Квадрат" (пров. Шевченка, 19, офіс 1, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000), яка є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вищезазначений виконавчий документ надійшов на виконання до відділу 15.08.2023 року.

15.08.2023 державним виконавцем керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 15.08.2023 державним виконавцем керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника на підставі якої, останнім, була здійснена реєстрація обтяження вищезазначеного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

15.08.2023 державним виконавцем керуючись п.9 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі ухвали згідно з виконавчим документом.

У подальшому, 19.06.2024 року кримінальне провадження №0000414 від 17.12.2021 року закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини першої (1) статті 284 КПК України), а саме згідно постанови слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області від 19.06.2024 року (а.с.44-48).

19.07.02024 р. представником Холмківської ОТГ було подано заяву до ВДВС у м. Ужгороді Західгого міжрегіонального управління Міністерства юстицї , яким позивач просив вжити заходи по закінченню виконавчих проваджень №№72687859, 72545832 та вилученню відповідних записів щодо обтяжень земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0022 площею 3,6313 га щодо арешту такої ділянки із ДРРПНМ. (а.с.10).

На вказану заяву від 19.07.2024 р. було отримано від відповідача відмову від 13.08.2024 р. , згідно якої відповідач вказав, що для задоволення такої заяви про зняття арешту на майно повинне бути рішення суду, яке до відповідача не надане (а.с.51-53).

Не погоджуючись зі зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Заходи примусового виконання рішень визначені статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника.

Процедура накладення арешту на майно боржника врегульована статтею 56 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 та 2 вказаної статті визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для внесення відомостей про арешт майна (земельної ділянки) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 51377018, є постанова державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно від 15.08.2023 року за №72545832, яка винесена в рамках примусового виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 року про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000414 від 17 грудня 2021 року. (а.с.11-14, 77-87)

Згідно статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до статті 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Зокрема в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/5849/22 від 11.07.2024 року судом констатовано, що в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 554/2506/22 (провадження №51-4350кмо23), визначено, що у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки частини четвертої статті 132 КПК України. (а.с.42-52)

За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових відносинах, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом цієї справи є оцінка правомірності бездіяльності відповідача щодо не зняття арешту з майна Холмківської сільської ради, накладеного в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року №4651-VI (далі - КПК України) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з частиною 3 статті 535 КПК України у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, чинний КПК України передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість, частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням того, що в КПК України не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при у виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені у порядку адміністративного судочинства.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.01.2020 у справі №823/564/17, від 19.06.2019 у справі № 383/493/18, від 27.03.2019 у справі №586/77/17, від 12.12.2018 у справі № 757/61236/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема і ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2024 р. (а.с. 42-44), оскільки кримінальне провадження є закритим, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, то з цього часу припинила дію ухвала Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 р. про арешт майна, як речового доказу, в межах кримінального провадження №00000414 від 17.12.2021 р. наслідком чого є скасування арешту майна. (а.с.11-14, 43)

Отже, оскільки арешт майна, враховуючи вищевикладене, скасовується після закриття кримінального провадження, а відтак підстав для арешту на майно нема, то позовна вимога щодо скасування арешту на майно задоволенню не підлягає, оскільки такий згідно п.2 ч.1 ст. 248 КПК України після закриття провадження по кримінальній справі скасовується і арешт, як захід забезпечення кримінального провадження (а.с.43)

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача про необхідність отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову, оскільки, як зазначено в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 11.07.2024 р. кримінальне провадження є закритим, наслідком чого є скасування арешту на майно (а.с.43)

Оскільки арешт на вказане майно є скасованим після закриття кримінального провадження, а тому скасовувати неіснуючий арешт неможливо, то суд приходить до переконання про часткове задоволення позову, а саме вчинити дії та заходи по державній реєстрації припинення обтяження такої земельної ділянки, а саме у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №51502661 від 25.08.2023 , яке здійснено виключно на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01.08.2023 р. (справа №308/5849/22) по вилученню щодо внесення записів про зняття заборони на користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :01:003:0022, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки арешт на спірне майно є скасованим в силу вимог п.2 ч.1 ст. 248 КПК України, то позов підлягає частковому задоволенню, а саме слід визнати протиправною бездіяльність Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо не вжиття заходів щодо вилучення записів про обтяження земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0022 площею 3,6313 га щодо арешту такої ділянки із ДРРППМ на підставі закриття кримінального провадження № 00000414 та зобов`язати відповідача вчинити дії по вилученню вказаних записів щодо обтяження.

Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази судових витрат позивача- суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89422, Ужгородський район, с.Холмок, вул.Свободи, буд.50, ) до Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (8800, м.Ужгород, пл.Ш.Петефі, буд.14, оф.57, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо не вжиття заходів вилучення записів про обтяження земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0022 площею 3,6313 га щодо арешту такої ділянки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку із закриттям кримінального провадження № 00000414.

Зобов`язати Ужгородський відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції вчинити дії по вилученню відповідних записів про обтяження земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0022 площею 3,6313 га із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі закриття кримінального провадження № 00000414.

У задоволенні адміністративного позову у частині решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору