Справа № 380/25744/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/25744/23 пров. № А/857/10396/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 380/25744/23 (головуючий суддя Гавдик З. В., м. Львів, повний текст судового рішення складено 29.03.2024) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2023 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком №39 від 01 травня 2023 року ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що 08 лютого 2023 року ОСОБА_1 отримав лист на електронну пошту із повідомленням про відмову в призначенні пенсії на підставі рішення № 39 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. ОСОБА_1 оскаржив це рішення до Львівського окружного адміністративного суду, справа № 380/18003/23. У межах справи № 380/18003/23 позивач отримав відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, до якої додавалась копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії, яке позивач раніше не отримував. Так, позивач вперше ознайомився з текстом рішення від 01 травня 2023 року за № 39 та дізнався, яке саме управління його прийняло. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також, як і Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, прийшло до висновку про відсутність необхідного страхового стажу в позивача. До стажу роботу згідно наданих документів не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 21.06.1983 серії НОМЕР_1 з 23.04.1989 по 27.03.1991, з 05.01.1994 по 01.11.1994. Позивач вважає, що незарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу позивача є протиправним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 39 від 01 травня 2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що до стажу роботи позивача згідно наданих документів не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 21.06.1983 серії НОМЕР_1 з 23.04.1989 по 27.03.1991 (виправлення дати підстави на звільнення не засвідчено в установленому порядку), з 05.01.1994 по 01.11.1994 (в записі підстави на звільнення відсутній номер підстави). Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 Порядком. Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Страховий стаж заявника склав 27 років 09 місяців 01 день, а тому рішенням №39 від 01.05.2023 правомірно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (30 років).

Позивачем надіслано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 , 25.04.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).

Головне управління ПФУ в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 та прийняло рішення №39 від 01.05.2023 про відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 з підстав відсутності визначеного статтею 26 Закону №1058-VI необхідного страхового стажу - 30 років, який у позивача становить лише 27 років 9 місяців 1 день.

До стажу роботи згідно наданих документів не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 21.06.1983 серії НОМЕР_1 з 23.04.1989 по 27.03.1991 (виправлення дати підстави на звільнення не засвідчено в установленому порядку), з 05.01.1994 по 01.11.1994 (в записі підстави на звільнення відсутній номер підстави).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV.

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону №1058-VI визначено умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-VI починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі-Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих позивачем до позовної заяви, встановлено, що до страхового стажу позивача зараховано не всі періоди його роботи.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі дії пенсійного органу протиправними, з огляду на таке.

Позивач 25.04.2023 звернувся до територіального пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.

Для призначення пенсії позивачем разом з заявою подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , відповідно до записів якої ОСОБА_1 з 23.04.1989 по 27.03.1991 працював у кооперативі «Физическая культура и здоровье», з 05.01.1994 по 01.11.1994 - у кооперативі «За рулем».

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком 25.04.2023, то відповідно до вимог частини першої статті 26 Закону №1058-VI право на призначення пенсії обумовлено наявністю 30 років страхового стажу.

Спірним рішенням відповідача ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком саме з підстав відсутності у нього необхідного 30-річного страхового стажу, до якого пенсійним органом не зараховано вказані вище два періоди роботи позивача: з 23.04.1989 по 27.03.1991 та з 05.01.1994 по 01.11.1994 у зв`язку із наявністю виправлення дати підстави на звільнення не засвідчено в установленому порядку та відсутністю номеру підстави в записі підстави на звільнення.

Так, у позивача наявна трудова книжка, яка містить чіткі записи про спірні періоди роботи позивача з 23.04.1989 по 27.03.1991 у кооперативі «Физическая культура и здоровье» та з 05.01.1994 по 01.11.1994 у кооперативі «За рулем», про прийом на роботу, переведення, звільнення з посиланням на відповідні накази, які скріплені печаткою підприємства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для власника трудової книжки, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням таких періодів.

Правова позиція про те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 21.02.2018 у справі №687/975/17, а також від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Така правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідач, посилаючись на виправлення в трудовій книжці позивача, не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей та додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Такий висновок сформульовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12.09.2022 у справі № 569/16691/16-а.

За встановлених фактичних обставин та оцінки поданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком документів, апеляційний суд виснує про безпідставність не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 23.04.1989 по 27.03.1991 у кооперативі «Физическая культура и здоровье» та з 05.01.1994 по 01.11.1994 у кооперативі «За рулем», що призвело до прийняття рішення від 01 травня 2023 року за № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком та порушення права позивача на призначення пенсії за віком згідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким задоволено заявлені позовні вимоги, є вірним.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 380/25744/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук