Справа № 480/11579/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 р. Справа № 480/11579/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 12.04.24 по справі № 480/11579/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті , Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту перший відповідач, ДСУ з безпеки на транспорті), Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі по тексту другий відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ № 025537 від 02.10.2023 стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність спірної постанови ПШ № 025537 від 02.10.2023 як такої, що складена за відсутності підстав для її прийняття, що зумовлює її скасування.

Пояснив, що 04.09.2023 працівниками другого відповідача було зупинено та проведено перевірку належного позивачу транспортного засобу DAF/BENALU, за результатами якої 02.10.2023 винесено постанову № ПШ25533 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі по тексту Закон № 2344-III) (відсутні тахокарти у кількості, що передбачено ЄУТР за поточний день та попередні 28 днів), що визнано позивачем та сплачено відповідний штраф.

При цьому, вже 05.09.2023 працівниками другого відповідача повторно зупинено та проведено перевірку належного позивачу транспортного засобу DAF/BENALU, за результатами якої 02.10.2023 винесено постанову ПШ № 025537 від 02.10.2023 (спірна) про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III - відсутні тахокарти у кількості, що передбачено ЄУТР за поточний день та попередні 28 днів.

Отже, на думку позивача, його протиправно двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж правопорушень, що суперечить ст. 61 Конституції України, а відтак, наявні підстави для скасування спірної постанови.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі № 480/11579/23 позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування постанови задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу ПШ № 025537 від 02.10.2023, якою стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Фізкультури, буд.9, м. Київ,03150, ) суму судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Перший відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, не повне з`ясування судом обставин у справі та не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, якою скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про помилковість висновків суду першої інстанції щодо повторного притягнення позивача до відповідальності за одне і те саме правопорушення, як таких, що суперечать обставинам справи.

З огляду на те, що Законом № 2344-III покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення до перевірки відповідних документів, чого позивачем 05.09.2023 зроблено не було, стверджував про правомірність винесеної постанови, як такої, що винесена у передбачений законом спосіб.

Вважав таким, що створює прецедент, коли особи, які порушують законодавство про автомобільний транспорт, можуть уникнути відповідальності, висновок суду першої інстанції в частині того, що позивач, починаючи 05.09.2023 перевезення, усунув недоліки, виявлені у попередній день, оскільки почав вести тахографічні карти.

Заперечуючи висновок суду першої інстанції про недопустимість притягнення двічі до відповідальності за одне правопорушення, стверджував про непоширення положень ст. 61 Конституції України на осіб, які здійснюють господарську/підприємницьку діяльність, зокрема на автомобільних перевізників, які у даних правовідносинах мають інший правовий статус суб`єкта господарювання.

До того ж зауважив, що фіксування порушень, про які йде мова у рішенні суду першої інстанції, було здійснено в різні дати та час, перевірки проведені різними інспекторами, перевізником здійснювалось вантажне перевезення за іншою ТТН, а відтак, зафіксовані порушення не можуть вважатися одним і тим же порушенням.

В наданих до суду додаткових поясненнях відповідач звертав увагу, що обидва акти про проведення перевірки було отримано водієм на руки, а в графі «пояснення водія про причини порушень» вказано «ознайомлений», жодних заперечень або пояснень ним не надавалось.

Також звернув увагу, що ані до Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області під час розгляду справи, ані до суду перевізником не надано даних роботи водія за період з 07.08.2023 по 04.09.2023. Відсутність таких документів підтверджує факт наявності порушення, а відтак і беззаперечну підставу для застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.09.2023 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме автомобіля позивача DAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , місце перевірки: а/д М-01 «Кіпті-Глухів-Бачівськ».

За наслідками проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 033569 від 05.09.2023, у якому зафіксовано виявлене порушення, а саме, під час перевезення вантажу згідно з ТТН №75 від 05.09.2023 на момент проведення перевірки у водія відсутні документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.3.3. наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, зокрема, тахокарти роботи за попередні 28 днів, що передбачені ЄУТР або бланк підтвердження діяльності.

Водій з актом ознайомився, від підпису та надання пояснень відмовився (а.с.9).

Листом від 12.09.2023 № 69652/36/24-23 позивача було запрошено 02.10.2023 для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення (а.с.43), який позивач отримав 16.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (зворот а.с.43).

02.10.2023 на розгляд справи позивач не з`явився.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено постанову ПШ № 025537 від 02.10.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт (а.с.42).

Не погодившись з вказаною постановою, 05.10.2023 позивач звернувся зі скаргою до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення штрафу від 02.10.2023 № ПШ 025537, оскільки вважав, що його двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж правопорушення.

Листом від 12.10.2023 Державна служба України з безпеки на транспорті повідомила позивача про те, що рейдові перевірки 4 та 5 вересня 2023 року - це дві окремі перевірки, а встановлені порушення мають ознаки системних правопорушень (зворот а.с.10-11).

Не погодившись із рішенням першого відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваної постанови, оскільки за відсутність у водія позивача тахографічних карт роботи за попередні 28 днів до 04.09.2023 позивача вже було притягнуто до відповідальності на підставі постанови від 02.10.2023 № ПШ 25533 про накладення штрафу в сумі 17 000 грн, який він сплатив без оскарження.

А відтак, відповідач був достеменно обізнаний, що 04.09.2023 його посадовими особами на 38 км автодороги М-02 "Кіпті-Глухів-Бачівськ" було зупинено автомобіль DAF/BENALU, належний ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 033509, у якому зафіксовано виявлене порушення, а саме відсутність тахографічних карт у кількості, що передбачено Європейськими угодами з міжнародних перевезень за поточний день та попередні 28 днів.

З огляду на викладене та враховуючи, що 05.09.2023, позивач почав вести тахографічні карти, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається надання водієм під час перевірки тахографічної карти за 05.09.2023, суд дійшов висновку про неприпустимість в силу положень ст. 61 Конституції України притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення (відсутність тахографічних карт до 04.09.2023), за яке ОСОБА_1 раніше притягався до відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону № 2344-III.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-вагового контролю транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III).

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно із пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567.

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися із пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області, внаслідок реорганізації шляхом поділу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Отже, Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті та під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 1567 акти, зазначені у пунктах 20, 21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з пунктами 12 та 13 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 19 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Колегією суддів встановлено, що 05.09.2023 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № НР 001215 від 01.09.2023 відповідно до графіку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) у період із 04.09.2023 до 10.09.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення вантажних перевезень, за результатами якої встановлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний акт проведення перевірки № 033569 від 05.09.2023.

Отже, враховуючи положення п.19 Порядку № 1567 перевірка транспортного засобу позивача 05.09.2023 здійснена з дотриманням встановленого графіком строку.

Зі змісту акту проведення перевірки № 033569 від 05.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 не дотримано вимог законодавства про автомобільний транспорт при перевезенні вантажу згідно із ТТН № 75 від 05.09.2023 у водія на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені ст. 48 Закону № 2344-III та п. 3.3 «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом № 385 МТЗУ від 24.06.2010, зокрема, тахокарти за попередні 28 днів, що передбачено ЄЧТР або бланк підтвердження діяльності, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 48 цього Закону.

Позивач, не погоджуючись зі спірною постановою наполягав на незаконному подвійному притягненні його до відповідальності за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, оскільки він вже притягався до відповідальності за вказане правопорушення, що ним визнано у повному обсязі та сплачено відповідний штраф.

Колегією суддів встановлено, що 04.09.2023 працівниками другого відповідача на 38 км автодороги М-02 "Кіпті-Глухів-Бачівськ" було зупинено автомобіль DAF/BENALU, належний ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки складено акт № 033509, у якому зафіксовано виявлене порушення, а саме: відсутність тахографічних карт у кількості, що передбачено Європейськими угодами з міжнародних перевезень за поточний день та попередні 28 днів.

02.10.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області розглянуто справу та винесено постанову № ПШ 025533 про застосування адміністративно-господарського штрафу та накладено штраф в сумі 17 000 грн, який сплачено позивачем.

Суд апеляційної інстанції враховує, що стаття 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

Відповідачами не спростовується, а матеріалами справи підтверджується, що постанова № ПШ 025533, яка визнана позивачем, винесена внаслідок відсутності тахокарти станом на день перевірки (04.09.2023) та за попередні 28 днів, тобто, охоплює період з 07.08.2023 по 04.09.2023.

05.09.2023 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області було проведено вдруге перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме автомобіля позивача DAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , місце перевірки: а/д М-01 «Кіпті-Глухів-Бачівськ».

За наслідками проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 033569 від 05.09.2023, у якому зафіксовано виявлене порушення: під час перевезення вантажу згідно з ТТН №75 від 05.09.2023 на момент проведення перевірки у водія відсутні документи, визначені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.3.3. наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, зокрема, тахокарти роботи за попередні 28 днів, що передбачені ЄУТР або бланк підтвердження діяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що постанова ПШ № 025537 (спірна) мотивована відсутністю тахокарт лише за попередні 28 днів, оскільки 05.09.2023 (день проведення перевірки вдруге), позивачем усунуто виявлені 04.09.2023 порушення та заведено тахокарту, тобто вона охоплює період з 08.08.2023 по 04.09.2023, за який позивача вже було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за відсутність тахокарт у період, за який ОСОБА_1 вже притягувався до відповідальності за постановою від 02.10.2023 № ПШ 025533 та сплатив відповідний штраф в сумі 17 000 грн.

За змістом частини першої статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на те, що ОСОБА_3 вже понесено відповідальність за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутність тахокарт у період 07.08.2023 по 04.09.2023, повторне його притягнення до відповідальності за порушення вказаних вимог у період з 08.08.2023 по 04.09.2023 є таким, що не може вважатись правомірним.

При цьому, доводи контролюючого органу щодо здійснення водієм 05.09.2023 перевезення за іншою товарно-транспортною накладною жодним чином не спростовує встановлені в ході судового розгляду обставини щодо наявності у водія під час здійснення перевірки 05.09.2023 транспортного засобу тахокарти про режим роботи водія.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що другий відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачами не доведено правомірність спірного рішення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови, а відтак, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами, у зв`язку з чим підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 по справі № 480/11579/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін