Справа № 331/5659/24
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01.10.2024 Справа № 331/5659/24
Провадження № 2-а/331/54/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря - Мироненко О.В.

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 16.09.2024 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 06 серпня 2024 року № 597 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1КУпАП стосовно ОСОБА_4 закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_5 була винесена постанова № 597 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Позивач, вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню на підставі того, що керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_3 , не має повноважень розглядати справи про адміністративні правопорушення. Окрім того, постанова має суперечності щодо дати виклику для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, який він не отримував. Також зазначено, що відповідач відмовився розглядати документи, які були надані на підтвердження поважності причин не прибуття по повістці. З розміром накладеного стягнення позивач також не погоджується та зазначає, що він не відповідає нормі п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 р. відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей визначених ст. 286 КАС України.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 р. визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до адміністративного строку та поновлено строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом .

24.09.2024 через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити в позові з підстав його необґрунтованості, посилаючись на те, що 04.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 08:00 год. 05.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_4 отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 04.08.2024 року. Проте, у визначений у повістці час, а саме 05.08.2024 року, ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив. 13.08.2024 на нього складено протокол про адміністративне правопорушення № 630, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 19.08.2024 о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 вказав, що не прийшов, бо в цей час знаходився у в/ч НОМЕР_1 , проходив ВЛК, однак належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до РТЦК та СП ОСОБА_4 не надав, тому уповноваженою особою винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача, до суду не з`явився , повідомлявся про час та місце розгляду справи належними чином.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України , оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглянув справу у письмовому провадженні .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

06 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_5 була винесена постанова № 597 за справою про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с. 9)

За змістом вказаної постанови 04.08.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 08:00 год. 05.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Вказану повістку ОСОБА_4 отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 04.08.2024 року. Проте, у визначений у повістці час, а саме 05.08.2024 року, ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив.

Також у оскаржуваній постанові зазначено, що 13.08.2024 на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 630, в якому його сповіщено про місце і час розгляду справи, а саме 19.08.2024 о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 вказав, що не прийшов, бо в цей час знаходився у в/ч НОМЕР_1 , проходив ВЛК, однак належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до РТЦК та СП ОСОБА_4 не надав.

Також судом встановлено, що позивач виявив бажання проходити військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України і станом на 05.08.2024 був направлений для проходження ВЛК щодо придатності призову на військову службу, що підтверджується повідомленням від 05.08.2024 командира в/ч НОМЕР_1 . (а.с. 7 зворотній бік).

Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 22 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 4 частини 9 статті 29 вказаного вище закону передбачено, що після закінчення події, яка стала поважною причиною неприбуття військовозобов`язаного чи резервіста у строк, визначений у повістці, військовозобов`язаний чи резервіст зобов`язаний протягом трьох діб прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України).

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року №673 затверджено Перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори. Зокрема, поважними причинами є: хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, направленням, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються центрами рекрутингу, центрами надання адміністративних послуг, центрами зайнятості, відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, Центральним управлінням або регіональним органом Служби безпеки України, відповідними підрозділами розвідувальних органів України на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за такими громадянами місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Слід також зазначити, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 у справі №560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, судом з матеріалів справи встановлено, що позивач виявив бажання проходити військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України і станом на 05.08.2024 був направлений для проходження ВЛК щодо придатності призову на військову службу, що підтверджується повідомленням від 05.08.2024 командира в/ч НОМЕР_1 .

Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не надано суду протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 13.08.2024 № 630 та матеріали розгляду цього протоколу, що унеможливлює перевірку його доводів, дати його складення, ознайомлення із змістом протоколу, отримання його копії та дотримання інших процесуальних вимог закону відповідачем. Окрім того, оскаржувана постанова містить суперечливу інформацію щодо дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки в ній зазначена дата 19.08.2024.

В свою чергу позовна заява містить аргументи, згідно яких позивач пояснював представникам відповідача, що станом на 05.08.2024 він був направлений для проходження ВЛК щодо придатності призову на військову службу. Проте зазначені обставини залишені поза увагою відповідача.

З огляду на наведене доводи позивача про те, що він надав повідомлення командира національної гвардії України ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2024 року № 3/26/10/1-1502 про прийняття військовозобов`язаного на військову службу за контрактом, а також аркуш вивчення особистих якостей кандидата від 05.08.2024 року, проте відповідач відмовився розглядати дані документи як доказ поважності не прибуття 05.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підтвердженими.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Підсумовуючи вказане, з огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що відповідач не надав належної оцінки обставинам справи під час винесення постанови про адміністративне правопорушення та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем Правил військового обліку та правомірність притягнення позивача до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи вищенаведене , відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України , суд приходить до висновку , що з урахуванням вимог ст. 247 КУпАП, наявні підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст., 77, 205, 211, 217, 241, 246, 250, 255, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 від 06 серпня 2024 року № 597 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя: О.Є. Жукова