Справа № 420/27434/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27434/23

Головуючий І інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення суду - 02.01.2024р.) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

09.10.2023р. ГУ ДПС в Одеській області звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі - 19655,26 грн. по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є платником податків, відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України, та згідно з довідкою про податкову заборгованість має заборгованість перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у сумі - 19655,26 грн. Заборгованість, як зазначає позивач, виникла в результаті нарахувань згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 22.09.2021р. №0-1517 на суму 3205,44 грн., від 22.09.2023р. №0-1517 на суму 5451,82 грн., від 24.06.2022р. №0-1517 на суму 4072,12 грн., а також від 24.06.2022р. №0-1517 на суму 6925,88 грн.

Позивач вказує, що боржнику, у відповідності до вимог п.59.1 ст.59 ПК України, направлялась податкова вимога форми «Ф» від 26.01.2022р. №0-1517. Однак, відповідачем наявну заборгованість не погашено, що стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом в порядку п.87.11 ст.87 ПК України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року (ухваленим в порядку письмового (спрощеного) провадження) позов ГУ ДПС в Одеській області - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 19655,26 грн. по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 30.01.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.01.2024р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

07.02.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому представник позивача заперечував проти її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції залишити без змін.

08.02.2024р. представником відповідачки подано клопотання про зупинення провадження у справі до винесення судового рішення у справі №420/3313/24, в якій ОСОБА_1 звернулася з позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» від 22.09.2021р. №0-1517 на суму 3205,44 грн., від 22.09.2023р. №0-1517 на суму 5451,82 грн., від 24.06.2022р. №0-1517 на суму 4072,12 грн., від 24.06.2022р. №0-1517 на суму 6925,88 грн., податкову вимогу форми «Ф» від 26.01.2022р. №0-1517.

22.02.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024р. провадження у справі №420/27434/23 - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/3313/24.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024р. провадження у справі №№420/27434/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - поновлено, а її розгляд продовжено в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, 29.10.2010р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до розрахунку та довідки про суму податкового боргу, складених за підписом податкового керуючого, ОСОБА_1 станом на 02.10.2023р. має податковий борг за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» (шифр бюджетної класифікації 18010200) у розмірі - 19655,26 грн., що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків.

Податковий борг, який заявлений до стягнення контролюючим органом, виник за відповідачем, як за фізичною особою.

Заявлена до стягнення заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, виникла на підставі нарахувань, відповідно до податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області, а саме: від 22.09.2021р. №0-1517 у розмірі - 3205,44 грн., від 22.09.2023р. №0-1517 у розмірі - 5451,82 грн., від 24.06.2022р. №0-1517 у розмірі - 4072,12 грн., від 24.06.2022р. №0-1517 у розмірі - 6925,88 грн.

Відповідно до корінця податкової вимоги форми «Ф» від 26.01.2022р. №0-1517, ГУ ДПС в Одеській області склало та виставило ОСОБА_1 вимогу про сплату податкового боргу за платежем 18010200 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» на суму - 8657,26 грн.

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не може погодитися із висновками, наведеними судом першої інстанції, та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

За пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 зазначеної статті, податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків в строки, визнається сумою податкового боргу такого платника податків.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України закріплено те, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як визначено у п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, що визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

При цьому, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

За змістом п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом десяти робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

За приписами п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Як передбачено у п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, що забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг, можливі наслідки непогашення у встановлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За змістом п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Разом із тим, згідно з пп.56.1 ст.56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Підпунктом 56.15 ст.56 ПК України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, що визначені у п.56.3 цієї ж статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

При зверненні платника податків до суду з позовом стосовно визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пп.56.18 ст.56 ПК України).

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку.

Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, що визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган і має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Так, з матеріалів цієї справи слідує, що за ОСОБА_1 , станом на 02.10.2023р., обліковувався податковий борг на загальну суму 19 655,26 грн.

Як свідчать матеріали справи, ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 22.09.2021р. №0-1517, яким відповідачу нараховано грошові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2020р. у сумі - 3205,44 грн.;

- від 22.09.2021р. №0-1517, яким відповідачу нараховано грошові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2020р. у сумі - 5451,82 грн.;

- від 24.06.2022р., №0-1517, яким відповідачу нараховано грошові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2021р. у сумі - 4072,12 грн.;

- від 24.06.2022р. №0-1517, яким відповідачу нараховано грошові зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2021р. у сумі - 6925,88 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

26.01.2022р. ГУ ДПС в Одеській області на адресу відповідачки було направлено податкову вимогу №0-1517, в якій вказано, що станом на 25.01.2022р. загальна сума податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, становить 8 657,26 грн.

У той же час, ОСОБА_1 наголошує, що вона скористалася своїм правом на оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень у судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції із Єдиного державного реєстру судових рішень було встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024р. у справі №420/3313/24 позов ОСОБА_1 - задоволено, визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 22.09.2021р. за №0-1517, від 22.09.2021р. за №0-1517, від 24.06.2022р. за №0-1517, від 24.06.2022р. за №0-1517 та податкову вимогу форми від 26.01.2022р. за №0-1517.

Як свідчать відомості комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», рішення суду 1-ї інстанції у справі №420/3313/24 набрало законної сили 02.07.2024р.

Зазначені вище обставини безпосередньо вплинули на результат розгляду цієї справи, характер спірних правовідносин у якій хронологічно та, насамперед, сутнісно є наслідком спору, що був предметом розгляду у справі №420/27434/23.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України, обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або ж адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, грошові зобов`язання ОСОБА_1 , визначені зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, є неузгодженими, оскільки скасовані в судовому порядку рішенням, що набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі - 19655,26 грн. по податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно, доводи апеляційної скарги є суттєвими та свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірне застосування ним норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, в обсязі встановлених обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги ГУ ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 30.09.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко