Справа № 390/1673/24
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/33/24
Рішення

іменем України

02 жовтня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Капітан А.О.,

встановив:

ОСОБА_1 05.08.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №261 від 31.07.2024 за ч.3 ст.210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2019 році він мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», однак в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач здійснював його виклики з метою взяття на облік, при цьому, місце проживання він не змінював. Тільки з 19.05.2024 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч.3 ст.210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил. На виконання ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 10.07.2024, проте стосовно нього склали протокол за ч.3 ст.210 КУпАП за не перебування на обліку військовозобов`язаних з квітня 2013 року до липня 2024 року, при цьому, що на той час не існувало ні норми ч.3 ст.210 КУпАП, ні строків виконання обов`язку. Отже, він не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з квітня 2013 року, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно з вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що він і виконав. Притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. В свою чергу, адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, не є триваючим, а тому на даний час закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача подала суду відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На спростування доводів позивача вказала, що 25.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу постановки на облік військовозобов`язаних у зв`язку з досягненням 25-річного віку, однак посадовими особами було виявлено, що ОСОБА_1 після досягнення 25-річного віку не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на облік військовозобов`язаних, чим порушив вимоги ст.210 КУпАП за наступних обставин. Так, ОСОБА_1 до 2013 року перебував на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 2013 році був переданий з обліку призовників на облік військовозобов`язаних відповідно до ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як такий, що визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Однак, з 2013 року ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, не став на облік військовозобов`язаних і відповідно не отримав військово-обліковий документ (військовий квиток чи тимчасове посвідчення), який є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Також пояснив, що на обліку військовозобов`язаних він перебуває з 25.07.2024, військово-обліковий документ отримав 30.07.2024.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з мотивів, викладених у відзиві, та просила відмовити у їх задоволенні. Також зазначила, що позивач був притягнений до відповідальності за те, що з квітня 2013 року і до 16.07.2024 не став на облік військовозобов`язаних, протягом цього періоду до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`являвся, свої дані не оновлював. При цьому, коли його знімали з обліку призовників у квітні 2013 року, було роз`яснено, що протягом місяця він повинен отримати військово-обліковий документ, але цього не зробив. Також підтвердила, що позивач дійсно 25.07.2024 написав заяви про взяття на облік військовозобов`язаних та про видачу військово-облікового документу, потім пройшов ВЛК і 30.07.2024 отримав військово-обліковий документ.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі обставини.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 02.04.2010, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і на час складання оскаржуваної постанови йому виповнилося 32 роки. З 19.04.2011 він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з обліково-алфавітної книги призовників 1992 року народження, які проживають на території колишнього Знам`янського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 з 04.04.2013 визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я в мирний час згідно з п.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

На ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 25.07.2024 подано дві заяви про взяття на військовий облік військовозобов`язаних та про видачу військово-облікового документа у зв`язку з постановкою на військовий облік.

На військовий облік ОСОБА_1 став 25.07.2024, військово-обліковий документ йому видано 30.07.2024.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №261 від 29.07.2024, першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, досягнувши віку старше 25 років, під час дії воєнного стану в особливий період порушив правила військового обліку, а саме: після виключення з обліку призовників протягом більше 11 років не став на військовий облік як військовозобов`язаний у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (до 30.03.2021 військовому комісаріаті), що передбачено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (зі змінами згідно із Законом України №3633-IX від 11.04.2024) та постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 (зі змінами згідно з постановою КМУ №563 від 16.05.2024), якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Так, ОСОБА_1 , під час перебування з 2007 року до 04.04.2013 на військовому обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_5 (з 30.03.2021 перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в квітні 2013 року був переданий з обліку призовників на облік військовозобов`язаних відповідно до ч.1 ст.18 Закону №2232-XII за станом здоров`я. Однак, з квітня 2013 року ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства щодо порядку і правил військового обліку, у тому числі і досягнувши віку старше 25-ти років, будучи зареєстрованим та проживаючи з 19.04.2011 за адресою: АДРЕСА_1 , до липня 2024 року не став на облік військовозобов`язаних у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 (до липня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_6 ) і, відповідно, не отримав військово-обліковий документ (військовий квиток чи тимчасове посвідчення), який є документом, що посвідчує особу військовозобов`язаного та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, чим порушив правила військового обліку під час дії військового стану в особливий період.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 був присутній, другий примірник протоколу отримав та був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчать підписи ОСОБА_1 , які містяться у протоколі.

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №261 від 31.07.2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за вказаним у протоколі №261 від 29.07.2024 фактом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Як в протоколі, так і в оскаржуваній постанові містяться посилання на абз.8 ч.3 ст.1, ч.8 ст.2, абз.9, 11 п.2 ч.1 ст.37, абз.2, 6 п.1 ч.5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992, та на абз.1, 2 п.п.1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав особисто 31.07.2024.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та від 30.12.2022 №1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні, з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з положеннями Закону №2232-XII військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; проходження військової служби; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону №2232-XII (в редакції станом на 04.04.2013) військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних. Військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання.

Відповідно до п.1 ст.18 Закону №2232-XII (в редакції станом на 04.04.2013) від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Згідно з ч.3 ст.16 Закону №2232-XII (в редакції станом на 04.04.2013) на районні (міські) призовні комісії покладається звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку.

Відповідно до абз.8 п.18 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 (далі Порядок №921), яка втратила чинність 05.01.2023 (в редакції, станом на 04.04.2013) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних державними органами, підприємствами, установами та організаціями підлягають призовники, яких відповідно до статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено від призову на строкову військову службу.

В свою чергу, і відповідно до абз.8 п.2 ч.1 ст.37 Закону №2232-XII (в редакції, станом на 04.04.2013) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 до 04.04.2013 перебував на військовому обліку призовників. В квітні 2013 року ОСОБА_1 був звільнений від призову на строкову військову службу, оскільки визнаний непридатним до військової служби в мирний час, та підлягав взяттю на облік військовозобов`язаних. Проте, як зазначено в оскаржуваній постанові, з квітня 2013 року до липня 2024 ОСОБА_1 на облік військовозобов`язаних не став.

Разом з тим, чинними на час виникнення правовідносин Законом №2232-XII та Порядком №921 не визначалося строків виконання цього обов`язку.

Статтею 37 Закону №2232-XII (як на час виникнення спірних правовідносин, так і на даний час) встановлено обов`язок призовникам, військовозобов`язаним та резервістам самостійно з`явитись у 7-денний строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, однак лише у разі прибуття до нового місця проживання та взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Так, згідно з ч.9 ст.14 Закону №2232-XII (в редакції, станом на 04.04.2013) саме на районні (міські) комісії з питань приписки покладалося зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.

В ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ (в редакції станом на час події) зазначалося, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати, військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.

Надалі, до вказаної статті внесено зміни та вказано, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Крім того, абз.12 п.24, п.33, 56 Порядку №921 визначалося, що з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних саме виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють постійний контроль за виконанням громадянами, посадовими особами підприємств, установ та організацій, які перебувають на території відповідних населених пунктів, встановлених правил військового обліку та проведення відповідної роз`яснювальної роботи. Звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилаються до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У разі отримання розпорядження районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на воєнний час, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, зокрема звертаються до органів Національної поліції щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема звертаються до органів Національної поліції для розшуку, затримання та доставки до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку.

Проте, з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

В свою чергу, статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

З 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

За ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В цій справі судом встановлено, що позивач після зняття 04.04.2013 з обліку призовників мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній станом на 04.04.2013). Однак, цим Законом не було визначено строків виконання цього обов`язку. Доказів вжиття органом, на який покладення ведення військового обліку військовозобов`язаних, вищевказаних заходів щодо взяття призовника ОСОБА_1 на військовий облік, матеріали справи не містять. Докази виклику ОСОБА_1 для взяття на облік військовозобов`язаних та звернення до органів Національної поліції для розшуку призовника, представник відповідача суду не надала. При цьому, місце проживання позивач не змінював.

На виконання ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній з 19.05.2024) ОСОБА_1 25.07.2024 самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте стосовно нього склали протокол за ч.3 ст.210 КУпАП за не постановку на облік військовозобов`язаних ще з 2013 року, тобто за той час, коли не існувало ні норми ч.3 ст.210 КУпАП, ні строків виконання обов`язку.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з квітня 2013 року до липня 2024 року, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно з вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і зробив.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має зворотньої дії у часі.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення ч.3 ст.210 КУпАП, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом обставини, які в своїй сукупності вказують на те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факту порушення позивачем ч.3 ст.210 КУпАП та не доведено правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України та враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.7, 8, 9, 38, 247, 280 КУпАП, ст.72, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №261 від 31.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять)грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26621024.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва