Справа № 753/9167/24
Суддя: Цимбал І. К.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9167/24
провадження № 2-а/753/137/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Козін В.Є.

з участю сторін позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В позові позивач посилається на те, що інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті неправомірно винесено відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Постановою серії АА №00018832 від 17.04.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн. У постанові вказано, що 12.04.2024 о 13:51 год., за адресою Р-60, км 165+000, Полтавська область, на автоматичному зважувальному комплексі WIM-77, зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.413% (2.165 тонн), при дозволені максимальній фактичній вазі 40 тонн. Фактична маса з урахуванням встановленої законом похибки склала 42.165 тонн. Про вище зазначену постанову, позивач дізнався 29.04.2024 на сайті відповідача та за його зверненням до відповідача отримав постанову на електронну пошту 30.04.2024. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно, оскільки справа була розглянута за його відсутності, крім того при винесенні постанови інспектор виніс постанову з порушенням Інструкції №512 не дослідив та не з`ясував всі обставини справи. У постанові відсутні марка, модель, державний номерний знак напівпричіпу-контейнеровозу. Позивач, є фізичною особою підприємцем та здійснює діяльність з вантажних перевезень. У його власності перебуває трьохвісний тягач та трьохвісний напівпричеп- контейнеровоз, а саме: тягач DAF XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 - трьохвісний тягач; напівпричіп-контейнеровоз SCHMITZ S01 д.н.з. НОМЕР_2 - є спеціалізованим трьох вісним вантажним напівпричепом контейнеровозом. Проте Укртрансбезпекою не враховано що напівпричепи є спеціалізованими трьохвісними контейнеровозами з нормативним параметром 44 тонни, а тому Укртрансбезпека неправомірно застосувала до них вагові норми як до звичайної вантажівки - 40 тонн. Однак, вагові норми поділяються на 2 категорії транспортних засобів: 1 категорія - для усіх вантажних транспортних засобів; 2-га категорія - окремі нормативи для контейнеровозів. Фактичні реальні показники зважування зафіксовано у товарно-транспортних накладних, які засвідчені підписами відповідальних осіб і підтверджують фактичну вагу транспортних засобів без жодних перевищень вагових норм. В порушення вимог Інструкції №512 та Порядку №1174, оскаржувана постанова не містить обов`язкових відомостей, а саме у постановах відсутні: марка, модель, державний номерний знак напівпричепу-контейнеровозу, категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, ширина, висота, довжина тощо; при обчисленнях відсотку перевищення, Укртрансбезпекою не враховано типу транспортного засобу (контейнеровоз). З постанови взагалі не зрозуміло який тип транспортного засобу враховувався, оскільки про це відсутня жодна згадка. Отже вірний розрахунок відсотка перевищення із застосуванням нормативного показника для контейнеровоза 44.000 тонни повинен бути наступний: штраф 8500 грн. в категорії 5%-10%, фактично розрахунок має бути проведено наступним чином: 42.165/44.000х 100=95.8%. Отже під час винесення постанови не враховано тип транспортного засобу та відповідно не взято до уваги збільшений нормативний ваговий параметр саме для контейнеровозів. Крім того, відповідач, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, при передбаченій законом можливості проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та при наявності спірних моментів, Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за його участі, щоб надати можливість на додаткові пояснення, докази тощо, однак відповідач обмежився формальним виписуванням постанов.

Під час розгляду справи, він міг надати всі товарно-транспортні накладні, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та інші документи. Однак про вказані події він довідався вже по факту отримання оскаржуваної постанови. Разом з тим, відповідач посилаючись на відповідні обставини та той факт, що оскаржувану постанову він фактично отримав після його запиту лише 30.04.2024 на електронну пошту, тому просив поновити строк для звернення до суду з відповідним позовом, визнати протиправними та скасувати вищезазначену постанову, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про час і дату розгляду справи належним чином, причин неявки суду не повідомив, надав відзив на позов, в якому вказує на те, що з наявних матеріалів справи транспортний засіб на якому зафіксовано перевищення вагових норм перевозиться вантаж в напівпричепах з високими бортами та відкритим верхом. З аналізу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення контейнерів, однак, з матеріалів фото фіксації спостерігається, що перевізник не використовував свій спеціалізований напівпричіп як контейнеровоз і не перевозив вантаж у контейнері. Положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. Посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими Оформлення оскаржуваної постанови здійснювалося відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 № 512. Оскаржувана постанова відповідає усім вищенаведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП України. При цьому, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови (п. 4 Порядку №1174). З фото фіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, проте його окреме визначення у постанові не потребується, так як він не є самостійним суб`єктом адміністративної відповідальності. В межах спірних правовідносин напівпричіпи SCHMITZ S01 д.н.з. НОМЕР_2 не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу здійснювалось не у контейнері. Саме собою зазначення у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу серії «напівпричіп спеціалізований контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері. Відповідно до пунктів 17.2-17.5 Наказу №363 передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням та пломбуванням, не долучено належних доказів, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням. Ключовим показником є не лише зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз», а й і те, що перевезення вантажу має здійснюватися в контейнері. Вважають, що уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті. Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності. Зазначають, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 відсутні.

14.06.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він посилаючись на відповідні обставини, вказував на неправомірність дій відповідача під час оформлення та винесення постанови про адміністративне правопорушення. Він зазначив, що в порушення вимог Інструкції №512 оскаржувана постанова не містить обов`язкових відомостей, а саме: марка, модель, державний номерний знак напівпричепу, категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, ширина, висота, довжина тощо; при обчисленнях відсотку перевищення, Укртрансбезпекою не враховано типу транспортних засобів (контейнеровози), по яких передбачено збільшені вагові норми - 44.000 тонни, та помилково застосовано норму 40.000 тонн, як до звичайної вантажівки, а тому такі розрахунки не можуть взагалі братись за основу при прийнятті рішень; Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за його участі, щоб надати можливість на додаткові пояснення, докази тощо, однак відповідач обмежився формальним виписуванням постанови. Крім того, згідно фото фіксації вбачається, що на контейнері є відповідні маркування та відповідні фітинги, що чітко видно, проте відповідач на дані факт не зважа та виніс постанову. З огляду на викладене, відзив Укртрансбезпеки не містить жодних розумних мотивів на спростування його аргументів, а тому вважає, що постанови Державної служби України з безпеки на транспорті є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 належить напівпричіп SCHMITZ S01 д.н.з. НОМЕР_2 , спеціалізований напівпричіп н/пр.-контейнеровоз переобл. кронш. з перекид.обл., гідрав.сист.для встан.конт.1В або кузюз конт.1В для перев..сип.ван (зерн.кул.) з мож.саморозвантаження.

Відповіднодо товарно - транспортної накладної № 00004157 від 12.04.2024 водій ОСОБА_2 перевозив автомобілем DAF XF105,460 д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп SCHMITZ S01 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , вантаж - 27 (біг-беги), масою брутто 43900 т, пункт завантаження Сумська обл., смт. Миколаївка.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 17.04.2024 серія АА№00018832, 12.04.2024 року о 13.51 год. за адресою Р-60, км 165+000 Полтавська обл., зафіксовано транспортний засіб DAF XF105,460 д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 5,413% (2,165 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за що передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідно до товарно - транспортної накладної № Відповіднодо товарно - транспортної накладної № 00004157 від 12.04.2024 водій ОСОБА_2 перевозив автомобілем DAF XF105,460 д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричіп SCHMITZ S01 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , вантаж - 27 (біг-беги), масою брутто 43900 т, пункт завантаження Сумська обл., смт. Миколаївка.

Згідно із фотозображенням транспортного засобу, здійсненим в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, яке долучене до матеріалів справи, 12.04.2024 о 13 год. 51 хв. на ділянці дороги Р-60 км 165+000 Полтавська обл., зафіксовано проїзд транспортного засобу DAF XF 105.460 з напівпричепом.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (надалі - Положення) встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

Отже, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

В силу вимог пункту 3, абзацу четвертого пункту 4 Правил № 30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У відповідності до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси щодо вантажних автомобілів: двовісний автомобіль 18 тон; трьохвісний автомобіль 25 (для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 26 тон); чотирьохвісний автомобіль 32 тони; чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 тон. Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тон; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 тон; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони. Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 тон.

Наведеними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача, суд враховує, що адміністративні правопорушення, за які ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, були зафіксовані за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису.

Процедура оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, регламентована Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Міністерством інфраструктури України 27.09.2021 № 512.

Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова), що передбачено пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції.

Згідно до пункту 3 Розділу ІІ вказаної Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у частинах першій та другій статті 14-3 КУпАП, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки (пп. 1 п. 5 Розділу ІІ Інструкції).

Вимоги до форми постанови визначені статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до частини сьомої статті 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим Постановою КМУ №1174 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623).

Згідно п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Згідно з п. 17 Порядку у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційної телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Згідно з п. 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Аналіз оскаржуваної постанови на відповідність вимогам до неї, а також її порівняння із затвердженою Інструкцією формою постанови, дають підстави для висновку, що постанова за формою та змістом не в повні мірі відповідає таким вимогам, оскільки під час її винесення в постанові у графі "зафіксовано транспортний засіб" має бути серед іншого відображено марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (а разі використання такого) повна маса транспортного засобу, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, із зазначенням номеру вісі, фактичного навантаження на вісь, сумарного фактичного навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

В оскаржуваній постанові зазначені лише відомості про кількість вісей та спарених колес, відстань між вісями, навантаження на вісі, загальну масу транспортного засобу та загальну масу транспортного засобу з урахуванням похибки вимірювання.

Також уповноважена посадова особа не виконала вимоги п. 17 Порядку та не вказала в оскаржуваній постанові відомостей про нормативні вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Разом з тим наведення в постанові загального посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху не свідчить про виконання вимоги п. 17 Порядку в частині обов`язку зазначити нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідно, при вирішенні справ про адміністративні правопорушення інспектор виходив з того, що допустимою для транспортного засобу позивача на відповідній ділянці автомобільної дороги є фактична маса в 40 тон.

Як вже зазначалося, позивач наполягає на тому, що допустимою фактичною масою транспортного засобу є 44 тони. Доводи позивача ґрунтуються на тому, що перевезення вантажів здійснювалося комбінованим транспортним засобом, який складався з трьохвісного автомобіля (тягача) DAF XF 105.460 з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного контейнера SCHMITZ S01. На підтвердження своїх доводів позивачем надано відповідні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Як вбачається з відзиву на позову заяву, відповідач заперечує, що спірною постановою зафіксовано рух саме контейнеровозу, позивачем не надано доказів того, що на транспортному засобі знаходився контейнер з відповідним маркуванням, а також з огляду на ненадання позивачем первинних документів на підтвердження приймання вантажу, у зв`язку з чим, за посиланням відповідача, при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів - фактична маса - до 40 тон. Суд вказує на безпідставне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов факту проїзду транспортного засобу DAF XF 105.460 з напівпричепом та контейнером.

З даних фотофіксації правопорушення чітко вбачається проїзд транспортного засобу з напівпричепом, завантаженим контейнером.

Разом з тим, відсутність підстав для застосування у спірних правовідносинах нормативів, встановлених для руху трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра (44 тони), відповідач обґрунтовує відсутністю у вантажі, що перевозився, ознак контейнеру, оскільки у спірному випадку здійснювалось перевезення вантажу, забороненого до перевезення у переобладнаному контейнері. Також відповідачем вказано на відсутність маркування на контейнері та ненадані позивачем первинних документів на підтвердження приймання вантажу саме як контейнера. Однак суд критично ставиться до зазначених доводів відповідача.

Відповідно до абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила перевезення) вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Пунктами 17.4, 17.5 Правил перевезення встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (пункт 17.4 Правил перевезення).

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (пункт 17.5).

Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо).

Пунктом 17.2 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Однак можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, вимог щодо виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері, як і ненадання договору про перевезення вантажу у контейнері, не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» наказу №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Суд також зауважує, що згідно фотодотаків, вбачається, що контейнер містить відповідні позначення та маркування, і доказів протилежного суду не надав.

З огляду на встановлення п. 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напіпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про звернення інспектора із запитами про уточнення необхідних відомостей для прийняття рішення у справі шляхом отримання інформації відповідно до законодавства, а тому суд вважає що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена передчасно, без з`ясування всіх необхідних обставин справи.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Оскаржувані постанови не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що унеможливлює їх віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, відповідачем не доведена правомірність процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування постанови від 17.04.2024 серії АА №00018832, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із закриттям справи.

Згідно із ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

З огляду на вищевикладене та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що необхідно поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом для оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення, як такий, що пропущений з поважної причини.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 139, 158-162, 171-2, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА№00018832 зафіксоване в атоматичному режимі винесену Державною службою України з безпеки на транспорті від 17.04.2024.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.09.2024.

Головуючий: