Справа № 420/21519/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 липня 2024 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо не здійснення судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024 року згідно довідки про суддівську винагороду № 12-23/88/2024 виданої Херсонськім апеляційним судом 07.06.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, , здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 01.01.2024 року згідно довідки про суддівську винагороду № 12-23/88/2024 виданої Херсонськім апеляційним судом 07.06.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року у розмірі 64% від суддівської винагороди - яка складає 266464 грн.;

- стягнути на користь судді у відставці ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору - 968.96 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5500 грн. з Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, за рахунок бюджетних асигнувань;

- винести окрему ухвалу в порядку вимог ст.249 КАСУ за порушення відповідачем вимог ч.5 ст.13 та абз.2 ч.7 ст.13ЗУ №1402VІІІ, ч.1 ст.98 ЗУ «Про КСУ», ч.2 ст.19, ст.22,24, 126 Конституції України та направити зазначену ухвалу до ПФУ з метою в подальшому припинення порушення вимог закону щодо конституційних гарантій прав суддів у відставці на своєчасне та у повній мірі виплати щомісячного довічного грошового утримання.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є протиправними, суперечать Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і грубо порушують конституційне право позивача на належне матеріальне забезпечення (як одну із гарантій незалежності і недоторканості суддів).

Позиція ГУ ПФУ в Одеській бласті обґрунтовується наступним

ГУ ПФУ в Одеській області, не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню зазначаючи при цьому те, що 26.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (вх. №5544/К-2100-24). У зв`язку з тим, що позивачкою не дотримано порядку звернення щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно із вимогами Порядку №3-1, вищезазначену заяву розглянуто Головним управлінням у відповідності до норм Закону України Про звернення громадян та листом від 03.07.2024 року за вих. №5863-5544/К-02/8-2100/24; ОСОБА_1 надано роз`яснення щодо її пенсійного забезпечення. Звертаємо увагу суду, що лист Відповідача щодо пенсійного забезпечення Позивачки за своєю правовою природою не є рішенням пенсійного органу щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як помилково зазначає остання. З огляду на зазначене, вимога Позивачки визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, щодо не здійснення судді у відставці ОСОБА_1 , перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024 року згідно з довідки про суддівську винагороду від 07.06.2024 року.. є безпідставною та законодавчо необґрунтованою.

Також відповідач вказує, що оскільки після 18.02.2020 року не змінювалися розміри суддівської винагороди, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визнання базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року не змінився, підстави для здійснення позивачці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідок про суддівську винагороду № 12-23/88/2024 виданих Херсонськім апеляційним судом 07.06.2024 року, у відповідача відсутні.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

31 липня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/31600/24).

25 серпня 2024 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/32053/24).

Станом на 30 вересня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідачів, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - ГУ ПФУ в Херсонській області) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді з 15.09.2016 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2016 року по справі №766/16368/16-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні щодо визначення розміру ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без врахування стажу роботи;

- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів, починаючи з 16.09.2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді апеляційного суду Херсонської області та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Отже, з 16.09.2016 року ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» із зарахуванням до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів, починаючи з 16.09.2016 року.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі № 540/2206/20, яке набуло законної сили 15.01.2021 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити позивачці перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 24.02.2020 року № 102/20, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 року у справі № 540/4234/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування половини строку навчання та періоду роботи у сфері права та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, , здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І. І. Мечникова, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів, та періоду роботи адвокатом Херсонської обласної колегії адвокатів, що становить 02 роки 00 місяців 00 днів, у розмірі 64% від суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду, на підставі довідки Херсонського апеляційного суду № 102/20 від 24.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року у справі №420/4477/24, яке набрало законної сили 05.06.2024 року, задоволено позов ОСОБА_1 :

- визнано протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду, щодо відмови видачі довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 станом на 01 січня 2024 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" - 3028 гривень, регіонального коефіцієнту НОМЕР_2 , надбавка за вислугу років: -60%;

- зобов`язано Херсонський апеляційний суд (вул.295 Стрілецької дивізії,1-А, м. Херсон, 73000, ) видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3028 гривень , регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: - 60%.

На виконання вищезазначеного рішення суду 26.06.2024 року Херсонський апеляційний суд видав позивачу довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №12-23/88/2024 року від 07.06.2024 року, відповідно до якої: суддівська винагорода складає - 266464 грн., у тому числі посадовий оклад -166540 грн.; доплата за вислугу років - 99924 грн., та в даній довідці зазначено що вона видана на підставі рішення суду у справі 420/4477/24.

В свою чергу, позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024 року.

Зазначена заява та довідка були направлені у паперовій формі 26.06.2024 року з описом та рекомендованим повідомленням до Херсонського ГУ ПФУ.

Разом з заявою згідно опису позивачкою було надано: оригінал довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №12-23/88/2024 року від 07.06.2024 року, завірену копію пенсійного посвідчення та коду РНКОПП, копію рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року з завіреною печаткою суду про час набуття чинності зазначеного рішення, свідоцтво адвоката Кияшко О.О. та копію нотаріально посвідченої довіреності представництва інтересів позивачки адвокатом Кияшко О.О..

Додатково в цей же час представником позивача адвокатом Кияшко О.О. з застосуванням КЕП підпису - надавачем довірчих послуг «ДІЯ» адвокатом Кияшко зазначена заява та додатки згідно опису направлені на офіційно зареєстровану електрону адресу відповідача з наданням відповідного сертифікату КЕП та кодів перевірки та скановані оригінали довідки про суддівську винагороду за №12-23/88/2024 року від 07.06.2024 року, рішення рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року з відбитками мокрої печатки, нотаріально посвідченої довіреності, пенсійного посвідчення, коду РНОКПП, копія паспорту позивача, реквізити банку тощо. Зазначений пакет документів згідно звіту електронної пошти отримано 26.06.2024 року о 12.30 годин (Додаток звіт електронної пошти).

03.07.2024 року ГУ ПФУ в Херсонській області надіслало на електрону сторінку адвоката Кияшко О.О. лист №5863-5544/К-02/8-2100/24 в якому зазначили, що отримали 26.06.2024 року (вх. №554/К-2100-24) зазначену заяву про перерахунок щомісячного довічного утримання згідно довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №12-23/88/2024 року від 07.06.2024 року з 01.01.2024 року, але зазначений перерахунок не буде проведений з підстав невідповідності даної заяви Порядку Подання документів затвердженого ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року та Постанови ПФУ №22-1 та 13-1 та дана заява буде розглянута як звернення громадян без проведення зазначеного перерахунку. А тому відповідач рекомендує звернутися до будь-якого сервісного центру ПФУ та знову подати заяву з оригіналом довідки після чого буде прийнято рішення про проведення або відмову у проведенні перерахунку.

Вважаючи, що дані дії (бездіяльність) є протиправними оскільки, дана заява та оригінал довідки подано у відповідності до розділу IV Порядку Подання документів затвердженого ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року, який передбачає проведення перерахунку щомісячного довічного утримання та згідно правових висновків КСУ щодо введення в дію різних порядків та методів розрахування щомісячного довічного грошового утримання є порушенням конституційних прав суддів, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон № 1402-VIII.

Відповідно до положень ст.4 Закону № 1402-VІІІ судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно частин 4, 5 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із положеннями ст. 135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У частинах 2, 3 статті 135 Закону №1402-VIII передбачається, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Таким чином, Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплюються правові положення щодо способу визначення розміру суддівської винагороди, а саме встановлення розміру винагороди законом про судоустрій.

Водночас, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України Про прожитковий мінімум від 15.07.1999 року №966-XIV (далі Закон №966-XIV).

Положеннями ст.1 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також, у цій статті Закону передбачається, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Зі змісту вказаної норми Закону №966-XIV вбачається закріплення вичерпного переліку основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Положеннями ст. 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відтак, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. При цьому, судді Законом №966-XIV не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість, статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік, разом із встановленням на 01 січня 2023 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн., був введений новий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102,00 грн.

Слід зазначити, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірному періоді, а також в Закон №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму, не вносилися.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»; зміна Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів, а тому, для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди відсутні законні підстави.

Суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок № 3-1) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.1 розділу II Порядку заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Пунктом 1 розділу II Порядку № 3-1 визначено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (п. 2 розділу II Порядку № 3-1).

Відповідно до п. 3, 4 розділу II Порядку № 3-1 звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Пунктом 2 розділу III Порядку № 3-1 визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку № 3-1 для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку.

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є обставини зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Під час розгляду справи встановлено, що згідно довідки Херсонського апеляційного суду про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №12-23/88/2024 року від 07.06.2024 року станом на 01.01.2024 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає - 266464 грн., у тому числі посадовий оклад -166540 грн.; доплата за вислугу років - 99924 грн.

Відтак саме вказана довідка є свідченням того, що суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці є такою, що визначена у більшому розмірі, ніж у довідці, на підставі якої йому проведено перерахування щомісячного довічного грошового утримання під час проведення попереднього перерахунку.

При цьому доводи представника відповідача, викладені у відзиві не можуть вважатися судом доведеними та обґрунтованими, що свідчить в свою чергу про протиправність бездіяльності відповідача.

Відтак, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо не здійснення судді у відставці ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024 року згідно довідки про суддівську винагороду № 12-23/88/2024, виданої Херсонським апеляційним судом 07.06.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав також для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду № 12-23/88/2024 виданої Херсонським апеляційним судом 07.06.2024 року станом на 01 січня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також в прохальній частині позову позивачка просить винести окрему ухвалу в порядку вимог ст.249 КАСУ за порушення відповідачем вимог ч.5 ст.13 та абз.2 ч.7 ст.13ЗУ №1402-VІІІ, ч.1 ст.98 ЗУ «Про КСУ», ч.2 ст.19, ст.22,24, 126 Конституції України та направити зазначену ухвалу до ПФУ з метою в подальшому припинення порушення вимог закону щодо конституційних гарантій прав суддів у відставці на своєчасне та у повній мірі виплати щомісячного довічного грошового утримання, відносно чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Згідно з ч. 4 вказаної статті процесуального закону, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Із наведених приписів слідує, що норми КАС України надають суду можливість відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності в межах розгляду та вирішення справи.

Підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення та юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється, і зазначене порушення неможливо усунути шляхом ухвалення рішення суду по суті вимог, заявленого позову або заяв.

Тобто, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Однак, за встановлених судом обставин, суд не вбачає виявлення порушення закону чи встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, які б не були усунуті.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд не знайшов підстав для постановлення окремої ухвали, а тому вказана заява позивача не належить до задоволення.

В цьому аспекті суд зазначає, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 17, частини 5 статті 19 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

До того ж, міжнародні документи з питань статусу та незалежності суддів, зокрема Монреальська універсальна декларація про незалежність правосуддя, основні принципи незалежності судових органів, рекомендації щодо ефективного впровадження основних принципів незалежності судових органів (прийняті резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 1989/60 та схвалені резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 44/162 від 15.12.1989 року), Європейський статут судді (ухвалений Європейською Асоціацією Суддів у 1993 році), Європейська хартія щодо статусу суддів (10.07.1998 року), Загальна (Універсальна) хартія судді (схвалена Міжнародною Асоціацією Суддів 17.11.1999 року, Тайпеї (Тайвань), закріплюють єдиний підхід щодо отримання суддею достатньої винагороди для забезпечення своєї економічної незалежності. Винагорода не повинна залежати від результатів роботи судді та скорочуватися під час всього строку повноважень. Рівень суддівської винагороди встановлюється з тим, щоб захистити суддів від тиску, спрямованого на здійснення впливу на їх рішення, а ще загальніше - на їх поведінку в рамках здійснення правосуддя, тим самим підриваючи їх незалежність і безсторонність.

Крім того, відповідно до пункту 29 Пояснювального меморандуму до Рекомендації Комітету Міністрів №(94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів» статус та винагорода є важливими факторами, які визначають належні робочі умови. Статус суддів повинен відповідати високому положенню їх професії, і їх винагорода має становити достатню компенсацію за їх тягар обов`язків. Ці фактори є невід`ємними умовами незалежності суддів, особливо для розуміння важливості їх ролі як суддів, що виражається у вигляді належної поваги та адекватній фінансовій винагороді.

У Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країни) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62).

Відповідно до пункту 1 Основних принципів незалежності судових органів (схвалено резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 року та 13.12.1985 року) «незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни; усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її».

Згідно з частиною 2 статті 1 Загальної (Універсальної) хартії судді незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність.

Отже, забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в загальній сумі 968,96 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо не здійснення судді у відставці ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024 року згідно довідки про суддівську винагороду № 12-23/88/2024, виданої Херсонським апеляційним судом 07.06.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2024 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду № 12-23/88/2024 виданої Херсонським апеляційним судом 07.06.2024 року станом на 01 січня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4477/24 від 20.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон, 73005, ).

Суддя С.О. Cтефанов