Справа № 460/7389/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2024 року м. Рівне №460/7389/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), за змістом якого просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу періодів навчання та роботи по 20.11.1995, записи про які наявні у її трудовій книжці;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період її навчання в Рівненському текстильному технікумі з 01.09.1981 по 01.05.1984 та періоди її роботи з 08.06.1986 по 17.10.1983, з 04.07.1984 по 05.02.1990, з 05.02.1990 по 01.03.1991, з 01.03.1991 по 20.11.1995, записи про які наявні в трудовій книжці.

Позов обґрунтовано протиправною поведінкою відповідача щодо зарахування до її страхового стажу спірних періодів роботи та навчання. Позивач зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення його права на зарахування відповідних періодів до загального (трудового) стажу та отримання належного рівня пенсійного забезпечення.

Ухвалою суду від 15.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказав, що у електронній пенсійній справі позивача наявна, зокрема, трудова книжка НОМЕР_1 , на першій сторінці якої прізвище « ОСОБА_2 » закреслено та на внутрішньому боці обкладинки зазначено, що прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на підставі наказу від 21.09.1987 №187к, а не на підставі свідоцтва про шлюб, про зміну прізвища тощо, що є порушенням вимог Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників. Таким чином, періоди роботи позивача, відомості про які наявні у такій трудовій книжці, потребують підтвердження документально відповідно до вимог Порядку №637. Однак, позивачем жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені цим Порядком при зверненні за призначенням пенсії не надано. Зауважив, що позивачу було повідомлено, що у разі надання оригіналу долученої до звернення копії довідки про укладення шлюбу із зазначенням дати та номера її видачі, та нотаріально посвідченого перекладу печатки, проставленої на такій довідці, буде розглянуто можливість врахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1983 року по листопад 1995 року, а також періоду навчання в текстильному технікумі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

З 24.01.2023 позивач перебуває на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно розрахунку страхового стажу (форма РС-право) станом на дату звернення за її призначенням, страховий стаж позивача становить 26 років 7 місяців 15 днів та врахований з 17.06.1996.

03.08.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила зарахувати до стажу для обчислення пенсії по інвалідності період роботи по трудовій книжці з 08.06.1983 по 20.11.1995 з урахуванням довідки про шлюб.

Листом від 01.09.2023 відповідач повідомив, що на першій сторінці трудової книжки НОМЕР_1 прізвище « ОСОБА_2 » закреслено та на внутрішньому боці обкладинки зазначено, що прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на підставі наказу від 21.09.1987 №187к (а не на підставі свідоцтва про шлюб, про зміну прізвища тощо, що є порушенням вимог Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників). Таким чином, періоди роботи, відомості про які наявні у такій трудовій книжці, потребують підтвердження документально відповідно до вимог Порядку №637. Документи про зміну прізвища (свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені та по батькові тощо) в матеріалах пенсійної справи відсутні. Зауважив, що долучена до звернення копія довідки про шлюб не може бути врахована при визначенні тривалості страхового стажу, оскільки така довідка не є документом, який підтверджує зміну прізвища. У разі надання додаткових документів про періоди роботи, визначених Порядком №637, тривалість страхового стажу буде переглянуто з урахуванням таких документів.

09.10.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила врахувати до її страхового стажу період роботи з червня 1983 року по листопад 1995 року та провести відповідний перерахунок пенсії. До такої заяви додала копію паспорта, копію диплому, копію довідки про укладення шлюбу №351422, копію свідоцтва про розірвання шлюбу, копію трудової книжки.

19.02.2024 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1983 року по листопад 1995 року. До заяви позивач долучила відповідні документи, що й до заяви від 09.10.2023.

Листом від 22.03.2024 відповідач повідомив позивача про те, що на даний час відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1983 року по листопад 1995 року на підставі долучених до звернення документів. Зауважив, що у разі надання оригіналу долученої до звернення копії довідки про укладення шлюбу із зазначенням дати та номера її видачі, та нотаріально посвідченого перекладу печатки, проставленої на такій довідці, буде розглянуто можливість врахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1983 року по листопад 1995 року, а також періоду навчання в текстильному технікумі.

30.04.2024 позивач знову звернулася до відповідача із заявою про врахування до страхового стажу періоду роботи з червня 1983 року по листопад 1995 року та провести відповідний перерахунок пенсії. До заяви долучила: нотаріально посвідчену з перекладом копію довідки про укладення шлюбу, номер свідоцтва НОМЕР_2 , копію паспорта, копію диплому, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про розірвання шлюбу, копію трудової книжки, копію відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 22.03.2024 №4131-2723/П-02/8-1700/24.

Листом від 30.05.2024 №6698-5427/П-03/8-1700/24 відповідач повідомив про те, що звернення позивача розглянуто у порядку, визначеному Законом України «Про адміністративну процедуру». Враховуючи вимоги Порядку №22-1 рекомендовано звернутись із відповідною заявою та оригіналами долучених до звернення копій документів до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України або ж подати таку заяву разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту, через вебпортал Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись із такою поведінкою органу Пенсійного фонду, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003№1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Закон №1058-ІV, цей закон набув чинності 01.01.2004, до набрання ним чинності відповідні правовідносини регулювались нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, серед іншого, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (пункт 8 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а період навчання підтверджується виданими навчальним закладом дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

З матеріалів справи, судом встановлено, що підставою для неврахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача стало те, на першій сторінці трудової книжки НОМЕР_1 прізвище « ОСОБА_2 » закреслено та на внутрішньому боці обкладинки зазначено, що прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на підставі наказу від 21.09.1987 №187к, що є порушенням вимог Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників.

Ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях до 29.07.1993 здійснювалось відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція №162), а з 29.07.1993 відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерство праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція №58).

Під час заповнення та внесення змін до трудової книжки позивача діяли норми Інструкції №162.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до п.2.12 Інструкції №162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Вказані положення також передбачені Інструкцією №58, яка діє з 29.07.1993 (пункти 2.11 та 2.13).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 у справі №654/890/17 (провадження №К/9901/22832/18).

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 слідує, що було здійснено зміну запису про прізвище власника трудової книжки шляхом закреслення однією рискою колишнього прізвища і запису нового.

Також на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 міститься запис про зміну прізвища з посиланням на відповідний документ.

Зокрема вказано, що прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на підставі наказу №187к від 21.09.1987.

Вказаний запис на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки завірений підписом посадової особи підприємства та скріплений відповідною печаткою.

Також на підтвердження обставин щодо зміни прізвища позивачем до позовної заяви надано копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , нотаріально засвідчену з перекладом довідку про укладення шлюбу (свідоцтво про укладення шлюбу № НОМЕР_2 , прізвище позивача після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 ), свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (прізвище позивача після реєстрації розірвання шлюбу - Перова).

При цьому, суд зазначає, записи щодо прийняття, переведення та звільнення з роботи, які містяться у трудовій книжці позивача є послідовними, чіткими, без перекреслень, містять номер та дату наказу на підставі яких такі були внесені, засвідчені підписом особи, яка здійснила такий запис та скріплені печаткою відповідного підприємства.

Більше того, жодних неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, Пенсійним органом не виявлено.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що недоліки у заповненні трудової книжки, а саме: у внесенні записів щодо зміни прізвища позивача не спростовує факту наявності у позивача відповідного стажу роботи.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Тому наявність певних недоліків у трудовій книжці на які посилається відповідач, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи згідно із записами у трудовій книжці.

Таким чином, надані позивачем до органу Пенсійного фонду України документи в їх сукупності та записи в них дозволяють дійти висновку, що трудова книжка НОМЕР_1 належать позивачу та підтверджують відповідні періоди роботи.

Як зазначалося судом вище, у силу вимог пункту 8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується, зокрема, дипломами.

Згідно диплому НОМЕР_5 позивач навчалася в Рівненському текстильному технікумі в період з 1981 по 1984 рік.

Належність вказаного диплому позивачу відповідачем не заперечується.

Більше того, жодних доводів для неврахування відповідачем відповідного диплому для зарахування до страхового періоду її навчання не наведено.

З огляду на наведене, відповідач не мав правових підстав не враховувати до страхового стажу періодів роботи, зазначених у трудовій книжці НОМЕР_1 , зокрема періоду 08.06.1983 по 17.10.1983, з 04.07.1984 по 05.02.1990, з 05.02.1990 по 01.03.1991, з з 01.03.1991 по 20.11.1995 та навчання з 01.09.1981 по 01.05.1984 в Рівненському текстильному технікумі.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання в Рівненському текстильному технікумі з 01.09.1981 по 01.05.1984 та періодів роботи з 08.06.1986 по 17.10.1983, з 04.07.1984 по 05.02.1990, з 05.02.1990 по 01.03.1991, з 01.03.1991 по 20.11.1995, записи про які наявні в трудовій книжці НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 08.06.1986 по 17.10.1983, з 04.07.1984 по 05.02.1990, з 05.02.1990 по 01.03.1991, з 01.03.1991 по 20.11.1995, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 та період навчання в Рівненському текстильному технікумі з 01.09.1981 по 01.05.1984.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області витрати у виді судового збору у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 01.10.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО