Справа № 160/20650/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
31.07.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
02.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» про забезпечення позову, в якій заявник просить:
Дослідивши доводи та матеріали заяви про забезпечення позову, матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету позовної заяви та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
При цьому, суд зазначає, що 31.07.2024 року позивачем вже подавалась заява про забезпечення позову у цій справі.
Ухвалою суду від 01.08.2024 року заява позивача була задоволена частково та забезпечено позов у такий шлях, а саме:
Проте, згідно із інформацією з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2024 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 року було скасовано в частині забезпечення позову.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційним судом зазначено, що обраний судом шлях щодо заборони відповідачу вчиняти певні дії у спосіб та/або є альтернативним, а тому не відповідає приписам КАС України.
Крім цього, апеляційним судом було зазначено, а саме: "доводи позивача, викладені ним у заяві про забезпечення позову, зводяться лише до того, що у випадку можливого анулювання виданих позивачу ліцензій, останній буде позбавлений можливості здійснювати діяльність, передбачену цією ліцензією (оптову торгівлю), проте не наведено жодних доводів, що у випадку задоволення позову виконання рішення суду буде неможливим або ускладненим. Однак, на час звернення до суду з позовом та постановлення ухвали судом першої інстанції про забезпечення позову не існувало очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Товариства до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника. Суд апеляційної інстанції зазначає, що всі доводи позивача зводяться до можливих у майбутньому порушень його прав, тобто фактично до припущень. Можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не наступили взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не беззаперечною підставою для застосування заходів забезпечення позову."
Суд, перевіривши доводи позивача у заяві від 02.10.2024 року про забезпечення позову та шлях в який позивач просить його забезпечити суд зазначає наступне.
Як вбачається із заяви від 02.10.2024 року про забезпечення позову, позивач, як на додаткове обгрунтування для підстав забезпечення позову посилається на наявність збитків у зв`язку з прийняттям оскаржуваного розпорядження щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі, у зв`язку з отриманням від контрагентів (покупців виробленої продукції) повідомлень про розірвання договорів поставки.
Так, від ТОВ "ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО" надійшла вимога про виконання умов договору від 28.07.2024 року №364 в якій повідомлено, що в разі не поставки товару в указаний строк (до 31 липня 2024 року), покупець з 01 серпня 2024 року розриває договір, на підставі п.п.10.1.2 п.10.1 договору, та звертатиметься з вимогами до постачальника стосовно оплати збитків, пов`язаних з його достроковим розірванням.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК ПОЛТАВА ЦЕНТР" надійшло повідомлення від 29.07.2024 року №30-07/24, яким повідомлено, що в разі не поставки товару в указаний строк (до 31 липня 2024 року), Покупець з 01 серпня 2024 року розриває договір та залишає за собою право вимагати від Постачальника оплати можливих збитків, пов`язаних з його достроковим розірванням, відповідни докази докази долучені позивачем разом із заявою про забезпечення позову.
У вказаній постанові Верховного Суду, колегія суддів дійшла таких висновків, а саме:
"Забезпечуючи позов шляхом зупинення дії розпорядження податкового органу щодо анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв, суд діяв відповідно до норм процесуального законодавства, вибравши вид забезпечення позову передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.
На переконання колегії суддів, зазначений спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Суд акцентує увагу на тому, що забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті. Фактично поновлюється попереднє правове становище позивача, що існувало до прийняття такого акта. Це призводить до можливості виконання (реалізації) прав та обов`язків ліцензіата (позивача у справі). Поновлення попереднього становища відбувається в усіх аспектах, щодо яких розпорядження потягло наслідки".
Також, Верховним Судом звернуто увагу на те, що оскарження рішень судів попередніх інстанцій, якими забезпечено позов шляхом зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України щодо анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв суттєво відрізняється від оскарження рішень, якими зупинено дію розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо анулювання ліцензій на право оптової торгівлі алкогольними напоями. До такого висновку Суд дійшов з огляду на те, що оптова торгівля алкогольними напоями не є основним видом господарської діяльності позивача, і фактично скасування цієї ліцензії суттєво не вплине на діяльність Товариства, тоді як анулювання ліцензії на виробництво алкогольних напоїв зупинить діяльність підприємства.
Проте, суд першої інстанції зазначає, що в даному випадку, звертаючись повторно із заявою про забезпечення позову, позивач додає додаткові обрунтування щодо очевідної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог. Отже, позивач посилається на те, що він має ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, але подальшу реалізацію таких напоїв при анулюванні ліцензії на оптову торгівлю не має права. Такі дії з боку відповідача на думку позивача приводять до настання негативних наслідків в діяльності позивача, відновити права позивача в майбутньому (у випадку задоволення позову) буде неможливим. Як на неможливість відновлення прав, наявності збитків в зв`язку з прийняттям протиправного розпорядження щодо анулювання ліцензії на право оптової торгівлі, посилається на отримання позивачем від контрагентів (покупців виробленої продукції) повідомлень про розірвання договорів поставки (додаються до заяви).
Позивач звертає увагу суду на те, що ним укладено договори на поставку продукції з такими контрагентами як ТОВ «Арітейл», ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», ТОВ «Епіцентр К», ТОВ «Метро». У зв`язку з прийняттям оскаржуваного розпорядження та позбавлення права займатися діяльністю з торгівлі алкогольних напоїв позивач не може виконувати взяті на себе зобов`язання за наведеними вище договорами. Означене матиме наслідком застосування контрагентами позивача штрафних санкцій відповідно до умов договорів та/або їх розірвання.
Отже, на думку позивача, наведене доводить та підтверджує, що анулювання ліцензій призведе до зупинення господарської діяльності позивача, що очевидно потягне за собою неминучі наслідки як неможливість сплати підприємством податків та загальнообов`язкових платежів за результатами господарської діяльності, позбавить підприємство можливості своєчасно та у повному обсязі сплачувати заробітну плату працівникам. З урахуванням викладеного, заявник вважає, що існує реальна загроза завдання шкоди правам позивача, внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі.
Суд першої інстанції звертає увагу, що інститут забезпечення позову є оціночним поняттям і в кожному випадку вирішується судами на підставі наданих обгрунтувань заявника та наведених доказів. Надання доказів є правом заявника, який ним наділений відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, суд вважає за необхідне розглянути заяву по суті та зазначає таке.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Вирішуючи питання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує те, що виробництво алкогольних напоїв можливе лише за наявності відповідних ліцензій.
Порядок врегулювання виробництва і обігу спирту етилового врегульовано нормами Закону України від 19.12.1995 р. №481/95-BP Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, (далі- Закон №481)
Відповідно до ст. 1 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Статтею 3 Закону №481 передбачено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема, акта, що засвідчує факт відмови суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.
Відтак, позивач позбавлений права з моменту анулювання ліцензії, здійснювати діяльність щодо оптової торгівлі алкогольними напоями передбаченими цією ліцензією.
За наслідками дослідження інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (за період - другий квартал 2024 року), стосовно ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат «Дніпро», судом встановлено, що на підприємстві позивача в середньому працює 302 особи.
Відповідно до заяви про забезпечення позову та матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач має діючи господарські зобов`язання та зобов`язання з виплати заробітної плати.
Суд вважає, що своєчасне невжиття судом забезпечення цього адміністративного позову до набрання законної сили судовим рішення у адміністративній справі за позовом ТОВ «АБК «Дніпро» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування розпорядження може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, та ускладнити або зробити фактично неможливим виконання рішення суду у цій справі у майбутньому, з огляду на можливі негативні наслідки застосування оскаржуваного розпорядження, яким у цьому випадку може бути неможливість здійснення позивачем фінансово-господарської діяльності, яка спрямована на отримання прибутку з огляду на те, що діяльність з оптової торгівлі напоями, є одним з основних видів діяльності позивача, яка можлива лише за наявності відповідної ліценції.
Наведене доводить, що анулювання ліцензії призводить до зупинення господарської діяльності позивача, що очевидно тягне за собою неминучі наслідки які зазначені вище.
Тим самим істотно порушуються права позивача. Позивач фактично позбавлий можливості здійснювати свою господарську діяльність до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження в судовому порядку.
В цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті, і жодним чином не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензії.
Як зазначено в огляді судової практики Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справах, у яких вирішувалося питання щодо застосування заходів забезпечення позову (рішення, внесені до ЄДРСР, за період із 01.01.2018 до 31.01.2023) застосування заходів забезпечення позову щодо зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії на право виробництва, зберігання пального, оптової та роздрібної торгівлі ним, а також зобов`язання видалити відповідні записи про анулювання ліцензій з відповідного реєстру в контексті таких оскаржуваних дій контролюючого органу узгоджується з принципом процесуальної економії, відповідно до якого немає потреби звертатися до суду для додаткових засобів захисту.
Згідно зі статтею 3 Закону №481/95-ВР, орган ліцензування на наступний робочий день після прийняття розпорядження про анулювання ліцензії:
- вносить інформацію щодо розпорядження про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а також оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті;
- направляє суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про анулювання ліцензії в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Отже, суд дійшов висновку, що позивачем при звернені із заявою від 02.10.2024 року про забезпечення позову надані належні обгрунтування та додаткові докази щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Товариства до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, та неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.
Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до видів економічної діяльності позивача відноситься зокрема оптова торгівля напоями (КВЄД - 46.34).
Суд погоджується і з такими доводами позивача, що маючи ліцензію на виробництво алкогольних напоїв, позивач фактично позбавлений права на реалізацію таких напоїв, і тому саме у цій справі, позивачем доведено, що анулювання ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями суттєво впливає на його господарську діяльність.
Згідно з приписами Закону №481, ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Таким чином, єдиною умовою збереження існуючого становища позивача є на меті відновлення його діяльності з оптової торгівлі алкогольними напоями.
Суд дійшов висновку, що в даному випадку, позивачем доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному розпорядженню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Частиною 8 статті 154 КАС України визначено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволені іншої частини заяви - відмовити.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.
Відповідно до статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна