Справа № 200/1508/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року справа №200/1508/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 200/1508/24 (головуючий І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною дію або бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за період перебування на лікуванні внаслідок поранень, отриманих під час захисту Батьківщини за жовтень-листопад 2022 року, з 06 лютого 2023 року по 06 березня 2023 року, з 10 березня 2023 року по 01 травня 2023 року, з 05 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, з 07 червня 2023 року по 06 липня 2023 року;

- зобов`язати нарахувати і виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 гривень за період перебування на лікуванні внаслідок поранень, отриманих під час захисту Батьківщини за періоди за жовтень-листопад 2022 року, з 06 лютого 2023 року по 06 березня 2023 року, з 10 березня 2023 року по 01 травня 2023 року, з 05 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, з 07 червня 2023 року по 06 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року заяву представника позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду задоволено; визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.04.2024 року в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 за періоди з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 06 лютого 2023 року по 06 липня 2023 року додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за періоди з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 06 лютого 2023 року по 06 липня 2023 року додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- в решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

16.06.2023 року ОСОБА_2 подав до Донецького окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправними дій щодо не нарахування і невиплати заробітної плати та додаткової винагороди та зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року, було відкрито провадження у справі №200/2142/23 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо не нарахування і невиплати заробітної плати та додаткової винагороди та зобов`язати вчинити дії.

У своїй позовній заяві позивач просив визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування заробітної плати та додаткової винагороди ОСОБА_3 в період з 01 жовтня 2022 року по 01 березня 2023 року, та просив стягнути з відповідача на користь позивача 204 902,15 грн., заробітної плати та додаткової грошової винагороди за період з 01 жовтня 2022 року по 01 березня 2023 року.

Крім того, представником у справі №200/2142/23 була адвокат Назаренко Яна Володимирівна, що підтверджується копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія ВО №1046428 від 16 червня 2023 року.

Тобто твердження позивача про те що він не мав доступу до стабільного зв`язку, інтернету та правничої допомоги, є таким що вводить суд в оману. Позивач раніше звертався з тим самим предметом позову до Донецького окружного адміністративного суду. Більше того, представник позивача у даній справі (№200/1508/24) також знала про розгляд Донецьким окружним адміністративним судом справи з аналогічним предметом позову, адже 19.02.2024 року вступила у справу (№200/3142/23), як представник позивача ОСОБА_2 .

20 лютого 2024 року, представник позивача ОСОБА_1 подала до Донецького адміністративного суду заяву про залишення позову без розгляду по справі №200/3142/23.

Позивач у заяві про поновлення процесуального строку, вказує що «Ані копії наказу про виключення позивача з особового складу військової частини НОМЕР_1 , ані розрахунку сум нарахованих і виплачених йому при переведенні до іншої військової частини позивачу вручено не було. Копія витягу з наказу по стройовій частині № 162 від 08.07.2023 року та довідку про грошове забезпечення позивача за 2022-2023 роки № 741/33/1285 від 23.02.2024 року була отримана адвокатом позивача у відповідь на адвокатський запит тільки 26.02.2024 року.»

Дане твердження теж не відповідає дійсності. Кожному військовослужбовцю, при вибутті до нового місця служби надається копія наказу командира військової частини про виключення його зі списків особового складу, грошовий, речовий та продовольчий атестати. Позивачеві також надавалися зазначенні документи. Крім того, у додатках до відзиву на позовну заяву (по справі №200/3142/23) позивачеві, як сторонні у справі, надавалась довідка про грошове забезпечення та інші доходи №740/33/2984, що підтверджується описом цінного листа з відміткою Укрпошти та накладною №263 від 05.08.2023 року

КАС ВС у постанові у справі №380/15245/22 від 25.04.2023 року вказав, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати (частини першу і другу статті 233 КЗпП викладено в новій редакції Законом №2352-IX) строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Тобто позивач дізнався (повинен був дізнатись) про порушення свого права при отриманні грошового атестату при переведенні до нового місця служби, а також при отриманні довідки про грошове забезпечення та інші доходи №740/33/2984 від 03.08.2023 року разом із отриманням відзиву на позовну заяву по справі №200/3142/23.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем не надано обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Щодо прийнятого судом рішення.

Відповідно до п.8 розділу I «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (далі Положення), грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

У позовній заяві позивач вказує: «Заборгованість з додаткової винагороди складає: Жовтень 2022 року 70 000,00 гривень (30000 військовою частиною виплачено); Листопад 2022 року 70 000,00 гривень (30000 військовою частиною виплачено); З 06.02.2023 по 28.02.2023 82 142,86 гривень; Березень 2023 року 100 000,00 гривень; Квітень 2023 року 100 000,00 гривень; З 05.05.2023 по 31.05.2023 року 83 870,97 гривень З 07.06.2023 по 06.07.2023 року 102 580,65 гривень. Разом: 608 594,48 гривень».

Відповідач не погоджується з даними розрахунками у повному обсязі.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Доказами перерахунку, а також отримання коштів є банківська виписка з рахунку позивача. В свою чергу позивач не надав ні до суду, ні відповідачеві виписку з банківського рахунку, а вказав тільки про надходження за певний період. Тобто вказівки позивача про надходження на його рахунок коштів і розмір цих надходжень жодним чином не підтверджено.

У період з 19 серпня 2022 року по 19 вересня 2022 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я відповідно до довідки ВЛК від 15.08.2022 року №629/1789. 19 вересня 2022 року повернувся до військової частини з відпустки. Отже, позивачеві за період з 01.09.2022 по 19.09.2022 року нараховувалась додаткова грошова винагорода пропорційно перебування у відпустці за станом здоров`я з розрахунку 100 000,00 грн на місяць. За період з 20.03.2022 по 30.09.2022 року позивачеві нараховувалась додаткова грошова винагорода пропорційно з розрахунку 30 000,00 грн на місяць.

У жовтні та листопаді 2022 року зі слів позивача він перебував на лікуванні, проте доказів перебування на стаціонарному лікуванні пзивач не надав. Після прибуття з лікувального закладу 12.12.2022 року позивач надав до військової частини тільки Довідку №295/60 військово-лікарської комісії виданої комунальним некомерційним підприємством «міська комунальна лікарня №3» Тернопільської міської ради. У даній довідці вказано, що проведено медичний огляд госпітальною ВЛК 12 грудня 2022 року. У довідці не вказано період перебування на стаціонарному лікуванні позивача.

Відповідно до абз. 5 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 (в редакції що діяла на момент перебування Позивача на лікуванні) вимогою щодо виплати грошової винагороди збільшеної до 100 000 гривень, є перебування на стаціонарному лікуванні.

До військової частини таких доказів не надходило. Зазначена вище довідка №295/60 військово-лікарської комісії виданої комунальним некомерційним підприємством «міська комунальна лікарня №3» не містить таких відомостей про перебування на стаціонарному лікуванні. На підставі вище викладеного позивачеві за жовтень та листопад 2022 року здійснювалось нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн у відповідності до п. 1 Постанови КМ України №168.

12 грудня 2022 року позивач пішов у відпустку за станом здоров`я відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП «Міська комунальна лікарня №3» від 12.12.2022 №295/60.

19 грудня 2022 року позивача було виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 19.12.2022 №82-РС. Тобто позивач у грудні 2022 року був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 виключно у період з 01.12.2022 по 19.12.2022 рр.

Відповідно до вищезазначеного, позивачеві за період з 01 грудня 2022 року по 12 грудня 2022 року (тобто у період перебування на лікуванні) виплачена пропорційно грошова винагорода збільшена до 100000 гривень, а за період з 12 грудня 2022 року по 19 грудня 2022 року здійснювалось нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн у відповідності до п. 1 Постанови КМ України №168.

25 січня 2023 року позивача було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 , а отже і нарахування грошового забезпечення здійснювалось за період з 25 січня 2023 року по 31 січня 2023 року. Нарахування грошового забезпечення позивачеві з 19 грудня 2022 року по 25 січня 2023 року здійснювала військова частина НОМЕР_4 .

Інформацією про розміри такого нарахування військова частина НОМЕР_1 не володіє. Щодо оплати за період з лютого по липень 2023 року, то позивач не звертався до військової частини з рапортом з приводу доплати додаткової грошової винагороди за усі зазначені періоди.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Щодо строку звернення з цим позовом до суду.

За ч. 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч. 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Разом з тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті, адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22, від 17.08.2023 у справі № 380/14039/22.

Згідно ч. 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Представник позивача надав до суду клопотання про поновлення процесуального строку, в якому посилався на те, що з моменту отримання поранення і до 25.01.2024 року позивач майже безперервно перебував на стаціонарному лікуванні, у відпустках за станом здоров`я, проходив медичні огляди ВЛК, а коли повертався в розташування військової частини, перебував в зоні бойових дій в Донецькій області без доступу до стабільного зв`язку, інтернету та правничої допомоги. Позивач переніс з 10.06.2022 по 25.01.2024 року 18 операцій (10.06.22; 20.06.22; 27.06.22; 02.07.22; 08.07.22; 11.07.22; 13.07.22; 15.07.22; 25.07.22; 05.10.22;20.10.22; 27.10.22; 02.11.22; 15.03.2023; 08.05.2023; 24.05.2023; 23.08.2023; 20.12.2023), що підтверджується відповідними виписками із закладів охорони здоров`я та довідками ВЛК, тому за станом здоров`я не міг раніше звернутись до суду за захистом своїх прав.

Також, 08.07.2023 року позивач ОСОБА_2 був виключений з особового складу військової частини НОМЕР_1 та переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 , що підтверджується витягом з наказу № 162 від 08.07.2023 року

Також, представник позивача посилався на правову позицію в постанові ВСУ у справі № 460/17052/21 від 19.01.2023 року, згідно якої правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні

Крім того, заявник зазначив, що ані копії наказу про виключення позивача з особового складу військової частини НОМЕР_1 , ані розрахунку сум нарахованих і виплачених йому при переведенні до іншої військової частини позивачу вручено не було. Копія витягу з наказу по стройовій частині № 162 від 08.07.2023 року та довідку про грошове забезпечення позивача за 2022-2023 роки № 741/33/1285 від 23.02.2024 року була отримана адвокатом позивача у відповідь на адвокатський запит тільки 26.02.2024 року. До отримання довідки про грошове забезпечення за періоди перебування на лікуванні та у відпустках за станом здоров`я позивач не міг з`ясувати за які періоди йому не була виплачена додаткова винагорода та відповідно сформувати свої позовні вимоги (а.с. 34-38).

Апеляційний суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX КЗпП України доповнено главою XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, пунктом 1 якої встановлено: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 380/14039/22.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин.

Дію карантину, встановленого вказаною постановою, було продовжено на всій території України згідно з постановами КМУ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022 та від 25.04.2023 № 383.

Так, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 було продовжено до 30 червня 2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Крім того, апеляційний суд враховує, що позивач переніс з 10.06.2022 по 25.01.2024 року 18 операцій, довідку про грошове забезпечення позивача за 2022-2023 роки № 741/33/1285 від 23.02.2024 року була отримана адвокатом позивача у відповідь на адвокатський запит тільки 26.02.2024 року. До отримання довідки про грошове забезпечення за періоди перебування на лікуванні та у відпустках за станом здоров`я позивач не міг з`ясувати за які періоди йому не була виплачена додаткова винагорода та відповідно сформувати свої позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивачу було раніше відомо про порушення його прав, що підтверджується зверненням до суду з іншим позовом, який в березні 2024 року було залишено без розгляду, то вказані обставини не спростовують встановлені обставини та зроблені судом першої інстанції висновки про поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про поновлення позивачу строку звернення до суду, пропущеного з поважних причин.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 03 березня 2022 року по 19 грудня 2022 року та з 01 лютого 2023 року по 08 липня 2023 року.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №52 від 03 березня 2022 року матроса ОСОБА_2 зараховано до списків Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 93, 138).

Згідно з первинною медичною карткою «форми 100» від 10 червня 2022 року матрос ОСОБА_2 отримав мінно-вибухову травму (а.с. 9).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №154 від 10 червня 2022 року матрос ОСОБА_2 перебував у Військовому мобільному шпиталі в/ч НОМЕР_5 АДРЕСА_1 з 10 червня 2022 року (а.с. 140).

З 11 червня 2022 року по 20 червня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у МКЛ-16, м. Дніпро, з діагнозом: вогнепальний багато-уламковий перелом лівої ліктьової кістки; вогнепальні осколкові сліпі поранення лівого стегна, передпліччя, лівої гомілки; ЗЧМТ, струс головного мозку; забій м`яких тканин голови, акубаротравма, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №5951 від 20 червня 2022 року (а.с. 41).

З 21 червня 2022 року по 01 липня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНМ ВКБЛ ВМР, що підтверджується перевідним епікризом №2146 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01 липня 2022 року (а.с. 42).

З 01 липня 2022 року по 04 липня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів, що підтверджується виписним (перевідним) епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №8517 від 04 липня 2022 року (а.с. 43).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми від 05 липня 2022 року вих.№740/33/1766 10 червня 2022 року матрос ОСОБА_2 отримав порання під час бойових дій, а саме: вогнепальний багато-уламковий перелом лівої ліктьової кістки; вогнепальні уламкові поранення лівого стегна, передпліччя, лівої гомілки. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця в бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини в населеному пункті Авдіївка (а.с. 44).

З 04 липня 2022 року по 15 серпня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 , що підтверджується виписним епікризом з медичної картки стаціонарного хворого №1771/325 від 15 серпня 2022 року (а.с. 44 зв.б-45).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військовій частині НОМЕР_6 від 15 серпня 2022 року вих.№629/1789 проведено медичний огляд матроса ОСОБА_2 15 серпня 2022 року. Поранення, травма, отримана позивачем, «ТАК», пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 45 зв.б.).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №225 від 19 серпня 2022 року матрос ОСОБА_2 з 19 серпня 2022 року прибув до пункту постійної дислокації (м. Маріуполь) та приступив до виконання своїх посадових обов`язків з Військового мобільного шпиталю (в/ч НОМЕР_6 ) АДРЕСА_2 (а.с. 142).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №225 від 19 серпня 2022 року матрос ОСОБА_2 з 19 серпня 2022 року вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 20 серпня 2022 року по 18 вересня 2022 року (а.с. 143).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №257 від 19 вересня 2022 року матрос ОСОБА_2 19 вересня 2022 року прибув до розташування підрозділу після додаткової відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання своїх службових обов`язків (а.с. 144).

З 20 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. Руднєва» Дніпропетровської міської ради», що підтверджується виписним епікризом №8029 (а.с. 46).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №261 від 23 вересня 2022 року матрос ОСОБА_2 з 23 вересня 2022 року вибув у Військовий мобільний госпіталь (в/ч НОМЕР_7 ) АДРЕСА_3 (а.с. 145).

З 23 вересня 2022 року по 12 жовтня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, що підтверджується перевідним епікризом із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №11879 від 12 жовтня 2022 року (а.с. 10, 46 зв.б.-47).

З 12 жовтня 2022 року по 19 жовтня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР, що підтверджується перевідним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №2727 від 19 жовтня 2022 року (а.с. 11, 47 зв.б.-48).

З 19 жовтня 2022 року по 09 листопада 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №13151 від 09 листопада 2022 року (а.с. 12, 48 зв.б.-49).

З 09 листопада 2022 року по 12 грудня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3045 від 12 грудня 2022 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР від 12 грудня 2022 року вих.№295/60 проведено медичний огляд госпітальною ВЛК КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР матроса військової служби за мобілізацією ОСОБА_2 12 грудня 2022 року. Травма, отримана позивачем, важкого ступеня; «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини. Післятравматична нейропатія лівого ліктьового нерва. Захворювання, ТАК», пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 50 зв.б.-51).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 12 грудня 2022 року матрос ОСОБА_2 з 12 грудня 2022 року прибув зі шпиталю КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР до тимчасового пункту постійної дислокації та приступив до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 12 грудня 2022 року матрос ОСОБА_2 з 12 грудня 2022 року вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 13 грудня 2022 року по 11 січня 2023 року (а.с. 147, 148).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №353 від 19 грудня 2022 року матрос ОСОБА_2 в подальшому перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 149).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_7 від 30 січня 2023 року вих.№1587 проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_4 матроса за мобілізацією ОСОБА_2 30 січня 2023 року. Поранення, отримане позивачем, важкого ступеня; «ТАК», пов`язане із захистом Батьківщини. НЦД за змішаним типом; викривлення перетинки носа з порушенням функції. Захворювання, «ТАК», пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 78Б, 61Б, 62Б, 83Б, 45Г, графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби (а.с. 14, 52).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №22 від 01 лютого 2023 року матрос ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення. З 01 лютого 2023 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 150).

З 06 лютого 2023 року по 06 березня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни» ПОР, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №278 (а.с. 14 зв.б.-15).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №48 від 06 березня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 06 березня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації та приступив до виконання своїх посадових обов`язків із ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 152).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №51 від 09 березня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 09 березня 2023 року вибув у шпиталь у Національний Військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» м. Київ (а.с. 153).

З 10 березня 2023 року по 01 квітня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_8 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №618 від 01 квітня 2023 року (а.с. 15 зв.б-16, 55).

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_8 від 01 квітня 2023 року вих.№156 проведено медичний огляд госпітальною ВЛК Військової частини НОМЕР_8 матроса за мобілізацією ОСОБА_2 01 квітня 2023 року. Травма, отримана позивачем, відноситься до важкого ступеня; «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 16 зв.б., 56).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №72 від 03 квітня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 03 квітня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації та приступив до виконання своїх посадових обов`язків із Національного Військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» м. Київ (а.с. 154).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №72 від 03 квітня 2023 року матрос ОСОБА_2 вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 03 квітня 2023 року по 02 травня 2023 року (а.с. 155).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №101 від 04 травня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 03 травня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації з додаткової відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання своїх службових обов`язків (а.с. 156).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №101 від 04 травня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 04 травня 2023 року вибув у шпиталь в « ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 157).

З 05 травня 2023 року по 01 червня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі ««Інститут травматології та ортопедії НАМН України», м. Київ, що підтверджено довідкою-випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №590523 від 01 червня 2023 року (а.с. 17, 59).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Державної установи «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 31 травня 2023 року вих.№2220 проведено медичний огляд ВЛК Державної установи «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» матроса військової служби ОСОБА_2 31 травня 2023 року. Травма, отримана позивачем, відноситься до тяжких травм; «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 17 зв.б., 58 зв.б.).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №132 від 05 червня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 03 червня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації та приступив до виконання своїх посадових обов`язків із шпиталю з « ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 158).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №133 від 06 червня 2023 року матрос ОСОБА_2 вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 07 червня 2023 року по 06 липня 2023 року (а.с. 133).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №161 від 07 липня 2023 року матрос ОСОБА_2 з 07 липня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації з додаткової відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання своїх службових обов`язків (а.с. 160).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №162 від 08 липня 2023 року матрос ОСОБА_2 справи та посаду здав та вибув для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_4 . З 08 липня 2023 року виключений зі списків особового складу частини, знятий зі всіх видів забезпечення (а.с. 161).

21 лютого 2024 року Військова частина НОМЕР_1 листом вих.№740/33/1262 надала відповідь на адвокатський запит (вих.№2/020224 від 02 лютого 2024 року) в інтересах позивача з приводу надання документів (а.с. 64).

Відповідно до довідок Військової частини НОМЕР_1 від 23 лютого 2024 року втих.№740/33/1285 та від 30 квітня 2024 року вих.№740/33/3027 про грошове забезпечення та інші доходи ОСОБА_2 за 2022-2023 роки позивачу нарахована та виплачена «Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях» у червні 2022 року у розмірі 100000,00 грн., у липні 2022 року 100000,00 грн., у серпні 2022 року 100000,00 грн., у вересні 2022 року 74333,33 грн., у жовтні 2022 року 30000,00 грн., у листопаді 2022 року 30000,00 грн., у грудні 2022 року 45483,87 грн., у січні 2023 року 6774,19 грн. У період з лютого по червень 2023 року «Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях» позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується відповідачем (а.с. 20 зв.б., 64 зв.б., 162).

Згідно довідки про грошове забезпечення та інші доходи №740/33/2984 від 03.08.2023 року позивачу нарахована та виплачена «Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях» у серпні 2022 року 100000,00 грн., у вересні 2022 року 74333,33 грн., у жовтні 2022 року 30000,00 грн., у листопаді 2022 року 30000,00 грн., у грудні 2022 року 45483,87 грн., у січні 2023 року 6774,19 грн. у лютому 2023 року додаткова винагорода позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 92 зв.б.).

Згідно ч. 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За ч. 2 статті 1-2 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ч.ч. 1-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07 червня 2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Згідно п. 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено станом і на теперішній час.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі Постанова №168), в редакції Постанови від 01 квітня 2022 року №400, установлено, зокрема, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01 квітня 2022 року до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн., включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

З урахуванням змін до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №43 від 20 січня 2023 року, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, вирішено включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, додаткова винагорода в розмірі 100000,00 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Суд враховує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Отже, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000,00 грн.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

За матеріалами справи 10 червня 2022 року матрос ОСОБА_2 отримав поранення під час бойових дій, а саме: вогнепальний багато-уламковий перелом лівої ліктьової кістки; вогнепальні уламкові поранення лівого стегна, передпліччя, лівої гомілки. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця в бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини в населеному пункті Авдіївка, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми від 05 липня 2022 року вих.№740/33/1766 (а.с. 44).

Позивач з 11 червня 2022 року по 20 червня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у МКЛ-16. Після чого був направлений у КНМ ВКБЛ ВМР, де перебував на стаціонарному лікуванні з 21 червня 2022 року по 01 липня 2022 року. Потім позивач перебував у стаціонарі у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону м. Львів з 01 липня 2022 року по 04 липня 2022 року, та з 04 липня 2022 року по 15 серпня 2022 року у Військовій частині НОМЕР_6 .

Згідно довідки військово-лікарської комісії Військовій частині НОМЕР_6 від 15 серпня 2022 року вих.№629/1789 проведено медичний огляд матроса ОСОБА_2 15 серпня 2022 року. Поранення, травма, отримана позивачем, «ТАК», пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 45 зв.б.).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №225 від 19 серпня 2022 року позивач з 19 серпня 2022 року вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 20 серпня 2022 року по 18 вересня 2022 року (а.с. 143).

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №257 від 19 вересня 2022 року матрос ОСОБА_2 19 вересня 2022 року прибув до розташування підрозділу після додаткової відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання своїх службових обов`язків (а.с. 144).

Позивач з 20 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. Руднєва» Дніпропетровської міської ради» та відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №261 від 23 вересня 2022 року з 23 вересня 2022 року вибув у Військовий мобільний госпіталь (в/ч НОМЕР_7 ) АДРЕСА_3 (а.с. 145).

З 23 вересня 2022 року по 12 жовтня 2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, з 12 жовтня 2022 року по 19 жовтня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР, з 19 жовтня 2022 року по 09 листопада 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, з 09 листопада 2022 року по 12 грудня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР.

Згідно довідки військово-лікарської комісії КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР від 12 грудня 2022 року вих.№295/60 проведено медичний огляд госпітальною ВЛК КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР матроса військової служби за мобілізацією ОСОБА_2 12 грудня 2022 року. Травма, отримана позивачем, важкого ступеня; «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини. Післятравматична нейропатія лівого ліктьового нерва. Захворювання, ТАК», пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 50 зв.б.-51).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 12 грудня 2022 року матрос ОСОБА_2 з 12 грудня 2022 року вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 13 грудня 2022 року по 11 січня 2023 року (а.с. 148).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №353 від 19 грудня 2022 року матрос ОСОБА_2 в подальшому перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 149).

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_7 від 30 січня 2023 року вих.№1587 проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_4 матроса за мобілізацією ОСОБА_2 30 січня 2023 року. Поранення, отримане позивачем, важкого ступеня; «ТАК», пов`язане із захистом Батьківщини. НЦД за змішаним типом; викривлення перетинки носа з порушенням функції. Захворювання, «ТАК», пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 78Б, 61Б, 62Б, 83Б, 45Г, графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби (а.с. 52).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №22 від 01 лютого 2023 року позивач зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення. З 01 лютого 2023 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Після чого, з 06 лютого 2023 року по 06 березня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни» ПОР.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №48 від 06 березня 2023 року позивач з 06 березня 2023 року прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 до пункту постійної дислокації та приступив до виконання своїх посадових обов`язків, та відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №51 від 09 березня 2023 року позивач з 09 березня 2023 року вибув у шпиталь у Національний Військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» м. Київ (а.с. 152).

З 10 березня 2023 року по 01 квітня 2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_8 .

Так, відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_8 від 01 квітня 2023 року вих.№156 проведено медичний огляд госпітальною ВЛК Військової частини НОМЕР_8 матроса за мобілізацією ОСОБА_2 01 квітня 2023 року. Травма, отримана позивачем, відноситься до важкого ступеня; «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 56).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №72 від 03 квітня 2023 року позивач вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 03 квітня 2023 року по 02 травня 2023 року, та відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №101 від 04 травня 2023 року позивач з 03 травня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації з додаткової відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання своїх службових обов`язків (а.с. 154).

Позивач, відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №101 від 04 травня 2023 року вибув у шпиталь в «Інститут травматології та ортопедії» НАМН України м. Київ з 04 травня 2023 року, та з 05 травня 2023 року по 01 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», м. Київ (а.с. 156).

Так, відповідно до довідки військово-лікарської комісії Державної установи «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 31 травня 2023 року вих.№2220 проведено медичний огляд ВЛК Державної установи «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» матроса військової служби ОСОБА_2 31 травня 2023 року. Травма, отримана позивачем, відноситься до тяжких травм; «ТАК», пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статі 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ, потребує відпустки за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів (а.с. 58 зв.б.)..

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №132 від 05 червня 2023 року матрос позивач з 03 червня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації та приступив до виконання своїх посадових обов`язків із шпиталю з «Інститут травматології та ортопедії» НАМН України м. Київ, та відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №133 від 06 червня 2023 року позивач вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб, з 07 червня 2023 року по 06 липня 2023 року (а.с. 158).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №161 від 07 липня 2023 року позивач з 07 липня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації з додаткової відпустки за станом здоров`я та приступив до виконання своїх службових обов`язків (а.с. 160).

Разом із цим, відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №162 від 08 липня 2023 року позивач справи та посаду здав та вибув для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_4 . З 08 липня 2023 року виключений зі списків особового складу частини, знятий зі всіх видів забезпечення.

Отже, враховуючи вище встановлені судом факти та прийняття відповідачем відповідних наказів, відповідачу було достеменно відомо, що позивач у період з 10 червня 2022 року по 06 липня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я після тяжкого поранення за висновками військово-лікарських комісій. Тому доводи відповідача відносно того, що у жовтні та листопаді 2022 року виключно зі слів позивача він перебував на лікуванні, проте, доказів перебування на стаціонарному лікуванні позивач не надав, тому за жовтень та листопад 2022 року позивачу здійснювалось нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. у відповідності до пункту 1 Постанови №168, та те, що позивач не звертався до військової частини з рапортом з приводу доплати додаткової грошової винагороди за період з лютого по липень 2023 року є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 від 23 лютого 2024 року втих.№740/33/1285 та від 30 квітня 2024 року вих.№740/33/3027 про грошове забезпечення та інші доходи ОСОБА_2 за 2022-2023 роки позивачу була нарахована та виплачена «Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях», зокрема, у жовтні 2022 року у розмірі 30000,00 грн., у листопаді 2022 року 30000,00 грн. У період з лютого по червень 2023 року «Додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях» позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується відповідачем (а.с. 20 зв.б., 64 зв.б., 162)..

Суд враховує, що в контексті спірних правовідносин Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно норм Постанови №168 нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. не здійснюється.

Крім того, згідно з дослідженою медичною документацією (виписками із медичної карти стаціонарного хворого), позивач проходив лікування саме в умовах стаціонару з 20 вересня 2022 року по 22 вересня 2022 року у стаціонарі КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. Руднєва» Дніпропетровської міської ради», з 23 вересня 2022 року по 12 жовтня 2022 року у стаціонарі КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР з 12 жовтня 2022 року по 19 жовтня 2022 року у стаціонарі КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР, з 19 жовтня 2022 року по 09 листопада 2022 року у стаціонарі КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, з 09 листопада 2022 року по 12 грудня 2022 року у стаціонарі КНП «Міська комунальна лікарня №3» ТМР, з 06 лютого 2023 року по 06 березня 2023 року у стаціонарі КП «Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни» ПОР, з 10 березня 2023 року по 01 квітня 2023 року у стаціонарі Військової частини НОМЕР_8 , з 05 травня 2023 року по 01 червня 2023 року (а не по 31 травня 2023 року, як помилково вказав представник позивача), у стаціонарі Державної установи «Інститут травматології та ортопедії НАМН України», м. Київ. З 07 червня 2023 року по 06 липня 2023 року позивач перебував у додатковій відпустці за станом здоров`я.

Крім того, таке лікування відбувалося у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме отриманням позивачем 10 червня 2022 року мінно-вибухової травми, що підтверджується відповідним діагнозом, зазначеним у виписках з медичної карти стаціонарного хворого.

Позивач оскаржує, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. за період перебування на лікуванні внаслідок поранень, отриманих під час захисту Батьківщини за жовтень-листопад 2022 року, з 06 лютого 2023 року по 06 березня 2023 року, з 10 березня 2023 року по 01 травня 2023 року, з 05 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, з 07 червня 2023 року по 06 липня 2023 року.

Докази нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн., яка передбачена Постановою №168, за періоди з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 06 лютого 2023 року по 06 липня 2023 року в матеріалах справи відсутні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 за періоди з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 06 лютого 2023 року по 06 липня 2023 року додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за періоди з 01 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року та з 06 лютого 2023 року по 06 липня 2023 року додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), ураховуючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 200/1508/24 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною дію або бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв