Справа № 295/7566/24
Суддя: Семенцова Л. М.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/7566/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.0204 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ГБВ № 011953 від 14.06.2023 інспектора сектору протидії домашньому насильству Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Бойко Т.М. її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700,00 грн.

Зі змісту позовної заяви слідує, що 14.06.2023 син позивача проявляв до неї агресивну поведінку в зв`язку з чим вона зателефонувала до поліції та повідомила, що відносно неї здійснюється психологічне насильство. Через годину приїхали працівники поліції та з`ясовували обставини, але в подальшому вона дізналася про наявність оскаржуваної постанови, з якою не погоджується, так як вказаного правопорушення не вчиняла.

Тому оскільки про дану постанову їй стало відомо в травні 2024 року, позивач просить поновити строк на оскарження постанови серії ГБВ № 011953 від 14.06.2023, скасувати постанову серії ГБВ № 011953 від 14.06.2023 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП про накладення штрафу в розмірі 1700 грн та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 01.07.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, вказавши, що 14.06.2023 від ОСОБА_1 до Житомирського РУП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що її син ОСОБА_2 вчиняє відносно неї домашнє насильство. По прибуттю на місце події факт вчинення домашнього насильства відносно позивача не підтвердився. Твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано. Вважає, що оскаржувана постанова винесена в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2023 інспектором сектору протидії домашньому насильству Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Бойко Тетяною Миколаївною винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 011953, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, 14.06.2023 о 20-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонувала на лінію « НОМЕР_1 » та надала завідомо неправдиву інформацію про те, що син ОСОБА_2 вчиняє відносно неї домашнє насильство, чого насправді не було та ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, чим скоїла адміністративне правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п.п. 1-5 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України «Про електронні комунікації».

Передбачені ст. 3 Конституції України гарантії, які полягають у тому, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вказують на можливість здійснення захисту особою як її життя та здоров`я, безпеки, майна, так і відповідних прав інших осіб, по відношенню до яких передбачається або є ймовірною загроза порушення вищезазначених прав.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Системний аналіз наведених норм в розрізі покладення тягаря доведення слід розуміти як зміщення балансу ініціативності використання процесуальних прав та обов`язків доведення в бік суб`єкта владних повноважень з урахуванням, по-перше, конституційно закріпленої гарантії спрямованості діяльності держави, по-друге, зрозумілого більш вразливого становища особи, яка має намір здійснити захист порушеного або невизнаного права у спорі в сфері публічних взаємовідносин, у порівнянні з особою владної компетенції, та, як безпосередньо пов`язаного із попереднім твердженням, спрощеного порядку фактичного доступу суб`єкта владних повноважень до тих даних, що застосовувались при прийнятті певного рішення і які можуть прийматись судом як докази.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ст. 183 КУпАП передбачено настання відповідальності в разі завідомо неправдивого виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Аналіз наведеної норми вказує на можливість її застосування за умови, коли особа, що здійснює виклик, усвідомлювала та бажала здійснити виклик поліції за факту очевидної, зрозумілої як для неї, так і для стороннього спостерігача відсутності будь-яких ознак, в тому числі, навіть поверхневих, які виявляли би перебіг або замах на здійснення протиправних дій.

У кожному конкретному випадку суд має надати оцінку об`єктивним даним, що супроводжували відповідні події, а також суб`єктивним факторам на предмет можливості сприйняття подій за психоемоційним становищем.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було встановлено відсутність факту домашнього насильства.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а факт оскарження такої постанови в судовому порядку свідчить про незгоду з останньою.

Суд зазначає, що хоча ст. 258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, але не забороняє його скласти, який в розумінні КУпАП є доказом в справі та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Натомість, представником відповідача не надано суду доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, та правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що позивач у зазначені в постанові час та місці здійснила завідомо неправдивий виклик поліції з приводу домашнього насильства, а встановлена невідповідність даних постанови об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження її винуватості в адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 183 КУпАП.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутністю в діях позивача подій та складу адміністративного правопорушення, тому позов підлягає задоволенню.

Позивач, маючи інвалідність ІІ групи згідно довідки до акта огляду МСЕК серії ЖИА № 084931 від 21.112008 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір в сумі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

У зв`язку з викладеними в позовній заяві обставинами позивачеми пропущено строк звернення до суду з поважних причин, через що підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 19, 72-77, 139, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити БОСОБА_3 строк звернення до суду з позовом.

Скасувати постанову інспектора сектора протидії домашньому насильству Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Бойко Тетяни Миколаївни про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 011953 від 14.06.2023, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Житомирській області в дохід держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Житомирській області (адреса: 10008, м. Житомир, Старий Бульвар, 5/37, ).

Суддя Л.М. Семенцова