Справа № 160/6767/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/6767/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі №160/6767/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 21 від 06.10.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 26.09.2023 року (Список 1) ОСОБА_1 відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи (Список №1) період навчання з 01.09.1990 року по 27.06.1991 рік (0 р. 9 м. 27 дн.), навчання по професії «електрослюсар підземний», профтехучилище №40 м. Першотравенськ - п.3 запису в трудовій книжці НОМЕР_1 та диплом НОМЕР_2 від 28.06.1991 р. реєстраційний 379, а також періоди: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року - 1 рік 3 місяці 16 днів; з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року - 1 рік 1 місяць 23 дні; з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року -1 місяць 8 днів; з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року - 1 рік 6 місяців 10 днів; з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року -1 рік 10 місяців 1 день; з 01.01.2004 року по 12.04.204 року - 3 місяці 12 днів; з 27.07.2004 року по 27.07.2004 року - 2 дні; з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року -11 місяців 2 дні; з 11.06.2018 року по 16.07.201 року - 1 місяць 16 днів; з 17.07.2020 року по 31.12.2019 року - 1 рік 5 місяців 15 днів, які за невідомих причин не були враховані до пільгового стажу роботи (Список №1) та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 27.09.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням вимог статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позов задоволено частково, а саме суд:

визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду питання щодо врахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року;

визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання щодо врахування ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року;

в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Крім того, було присуджено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачений судовий збір у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог 605,60 грн.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції не було враховано той факт, що на день закінчення навчання 27.06.1991 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виповнилося 18 років, що не давало йому права на роботу в підземних умовах, роботу у шахті, тому він з 28.06.1991 працював черговим по ремонту обладнання третього розряду на дільниці по ремонту забійного обладнання, але тільки на поверхні шахти і, як тільки йому виповнилося 18 років, впродовж місяця, а саме 21.10.1991 року, він був переведений підземним електрослюсарем третього розряду з повним робочим днем у шахті, за професією, отриманою у професійному навчальному закладі. Інші періоди роботи позивача з повним робочим днем у шахті, у задоволенні яких відмовлено, підтверджуються відомостями трудової книжки та довідками ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «ШУ Дніпровське».

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

З 27.09.2023 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При зверненні за призначенням пенсії ОСОБА_1 , крім його трудових книжок, подавались до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №53 від 19.09.2022 року, №437 від 27.09.2023 року, №474 від 09.09.2022 року, №585 від 07.09.2023 року.

Як встановлено судом першої інстанції з пенсійної справи позивача, позивачу до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано, зокрема, наступні періоди роботи та навчання: з 01.09.1990 року по 27.06.1991 року (навчання), з 28.06.1991 року по 20.10.1991 року, з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.

Не погодившись з незарахування вказаних періодів роботи та навчання до пільгового стажу по Списку №1, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту закінчення навчання до прийняття позивача на роботу минуло більше 3 місяців, що виключає встановлені Законом України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» умови для зарахування періоду навчання до пільгового стажу.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не розглядалось питання щодо врахування періодів роботи позивача, протягом яких позивач виконував роботу на поверхні, виконував держобов`язок та приймав участь у страйку, та які зазначені в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року.

Також, суд першої інстанції, враховуючи той факт, що відповідачем не надавалась оцінка підставам врахування всього пільгового стажу позивача, на даний час відсутні правовідносини між позивачем та відповідачем в частині застосування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дійшов висновку, що права позивача в цій частині не порушені.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З наявних у матеріалах справи доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 , з урахуванням врахованих пенсійним органом відпрацьованих позивачем років на підземних роботах (10 років 02 місяці 28 днів), призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Як вбачається з відзиву відповідача на позовну заяву, у зв`язку з відсутність у позивача 15 років пільгового стажу, відсутні підстави для обчислення розміру його пенсії з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI.

Як вже зазначено вище, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги та зобов`язав відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача по Списку №1 періоди роботи з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року, зазначені в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року.

Враховуючи, що в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку наступним періодам роботи та навчання позивача: з 01.09.1990 року по 27.06.1991 року (навчання), з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року.

Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383) встановлює, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15) за умови досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12).

Відповідно до п. 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

За умовами п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (637-93-п) (далі - Порядок №637).

Приписами п.20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі№ 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Отже, зазначеним Порядком передбачено підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою саме у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а страховий стаж, набутий після 01 січня 2004 року, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Спірним питанням є правомірність дій відповідача щодо не зарахування до стажу роботи позивача на підземних роботах періодів навчання та періодів роботи під землею: 01.09.1990 року по 27.06.1991 року (навчання), з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28.02.2002 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року.

Щодо зарахування періоду навчання позивача до стажу позивача на підземних роботах, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, єдиною та обов`язковою умовою для зарахування час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) до трудового стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, є те, що з дати закінчення навчання минуло не більше трьох місяців до дати зарахування особи на роботу за набутою професією.

Будь-яких виключень, в тому числі й недосягнення віку, достатнього для підземних робіт, вказана норма не містить.

Згідно з відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_1 :

- 01.09.1990 року позивач був прийнятий учнем електрослюсаря з подальшим направленням на навчання;

- з 18.03.1991 проходив практику на поверхні учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового і по ремонту устаткування;

- у період з 01.09.1990 року по 27.06.1991 року проходив навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенська Дніпропетровської області (додатково підтверджено Дипломом А № 912253) за професією «електрослюсар підземний»;

- з 28.06.1991 року переведений електрослюсарем (слюсарем) черговим і по ремонту устаткування третього розряду на дільницю по ремонту забійного обладнання;

- з 21.10.1991 року переведений на посаду електрослюсаря підземного третього розряду з повним робочим днем у шахті.

Три місяці з часу закінчення навчання за професією «електрослюсар підземний» закінчилось 27.09.1991 року, вісімнадцять років позивачу виповнилось 26.09.1991 року, тобто вже з цього часу у позивача виникло право працювати з повним робочим днем за спеціальністю електрослюсаря підземного.

Згідно Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 (далі Постанова № 202), до вказаного Списку віднесено професію електрослюсаря підземного.

Однак, зарахування особи на роботу за набутою професією, яка передбачає зарахування періоду роботи до пільгового стажу, відбулось більше ніж через 3 місяці з дня закінчення навчання, що виключає законні підстави для врахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

Таким чином, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги позивача в цій частині відсутні.

Щодо інших період роботи позивача, у зарахуванні яких судом першої інстанції було відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції було надано оцінку довідкам про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.09.2023 року №585 та від 19.09.2022 року №53 та не встановлено їх невідповідності Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року.

Також суд першої інстанції зауважив, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів, що підтверджують такий стаж роботи.

Вказані висновки, колегія суддів вважає правильними та такими, що відповідають приписам чинного законодавства.

Проте, незважаючи на викладені висновки, суд першої інстанції, без надання правової оцінки, відмовив у зарахуванні вказаних періодів роботи до пільгового стажу позивача, що свідчить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Так, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно передчасності позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року та з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, адже у зарахуванні вказаних періодів позивачу відмовлено у повному обсязі.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Проте, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу вказаних періодів роботи, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року наявні відомості стосовно виконання позивачем робіт на поверхні, виконання держобов`язку та участь у страйку.

При цьому, з трудової книжки позивача вбачається, що у вказані періоди позивач працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті.

Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 437 від 27.09.2023 рок, видана ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ», містить відомості про роботу позивача електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті у вказані періоди з урахуванням роботи на поверхні, виконання держобов`язку та страйку. Також вказана довідка містить перелік днів, в які позивач працював на поверхні, виконував держобов`язок та приймав участь у страйку.

Тобто, наявна у матеріалах справи довідка № 437 від 27.09.2023 року видана з урахуванням: кількості днів роботи позивача з повним днем у шахті, роботи позивача на поверхні, виконання позивачем держобов`язку та страйку.

Таким чином, з урахуванням наданих позивачем документів, періоди роботи позивача з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року та з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року підлягали зарахуванню до пільгового стажу, який обчислюється (без урахування днів роботи на поверхні, виконання держобов`язку та участі у страйку), однак всупереч відомостям вказаної довідки, відповідачем відмовлено у зарахуванні спірних періодів у повному обсязі.

Отже, висновки суду щодо необхідності визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду питання щодо врахування позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути питання щодо врахування позивачу до пільгового стажу по Списку №1 періодів роботи, зазначених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №437 від 27.09.2023 року, є помилковими.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що періоди роботи позивача з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року та з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу, який обчислюється без урахування днів роботи на поверхні, виконання держобов`язку та участі у страйку.

Також, колегія суддів враховує, що згідно з відомостями трудової книжки, позивач в період з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року працював на посаді електрослюсара підземного 3 розряду дільниці по ремонту забійного устаткування.

Наведений запис трудової книжки позивача свідчить про те, що у вказаний період він виконував підземні роботи.

Крім того, згідно довідки ПрАТ «ДТЕК Павлоградугілля» Шахоуправління «Дніпровське» № 585 від 07.09.2023 року, позивач у період з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року працював на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті.

До Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, віднесено всіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Згідно Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202, до вказаного Списку віднесено професію електрослюсаря підземного.

За викладених обставин, період роботи з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Період роботи позивача з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року також підлягає зарахуванню до пільгового стажу, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача під землею у вказаний період.

Так, відомості трудової книжки позивача підтверджують прийняття його з 26.07.2024 року на посаду підземного елекрослюсаря з повним робочим днем в шахті, та довідка № 474 від 09.09.2022 року, видана ПрАТ «ДТЕК Павлоградугілля» Шахоуправління «Дніпровське», додатково підтверджує навчання в учбовому пункті з повним робочим днем в шахті у період з 26.07.2004 по 27.07.2004.

Отже, колегія суддів вважає належним способом захисту прав позивача у цій справі зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди його роботи до пільгового стажу.

При цьому, вирішення питання наявності у позивача права на пенсію відповідно до статті 28 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», можливе лише після зарахування наведених вище періодів до пільгового стажу позивача та за наявності у нього відповідного стажу.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно того, що на час розгляду цієї справи права позивача у цій частині не порушені.

Щодо вимог позивача про скасування рішення 21 від 06.10.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 26.09.2023 року (Список 1) ОСОБА_1 відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції в цій частині.

Частиною 3 статті 245 КАС України також передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначена норма повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Питання ефективного способу захисту неодноразово розглядалось Європейським судом з прав людини, який, зокрема у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на встановлені і зазначені вище обставини справи та, враховуючи, що позивачу призначено пенсію на пільгових умовах, скасування рішення про її призначення та зобов`язання повторно призначити позивачу пенсію не є ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Відповідно до положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України 1. Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/6767/24 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №1 періодів роботи: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року, з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи: з 25.11.1992 року по 10.03.1994 року, з 04.04.1996 року по 26.05.1997 року, з 12.04.1999 року по 19.05.1999 року, з 05.03.2000 року по 13.09.2001 року - без урахування днів роботи на поверхні, виконання держобов`язку та участі у страйку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи: з 28.02.2002 року по 12.04.2004 року, з 26.07.2004 року по 27.07.2004 року, з 10.07.2017 року по 10.06.2018 року, з 11.06.2018 року по 16.07.2018 року та з 17.07.2018 року по 31.12.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.»

У іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 160/6767/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко