Справа № 459/2136/24
Суддя: Жураковський А. І.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/2136/24
Провадження № 2-а/459/36/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Жураковського А.І.

з участю секретаря судового засідання Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження термінову адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2024 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову № 26/07/12 від 26.07.2024 за справою про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.07.2024 він разом із захисником прибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до повістки. Вказав, що адвоката у приміщення ТЦК не впустили, а його незаконно утримували 10 годин. Після чого, на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210-1 КУпАП та винесено постанову. Зазначив, що аналізуючи вищевказаний протокол та постанову, вбачає абсолютну невідповідність нормативно-правового акту суті адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі та постанові. Тому, вважає, що ним не вчинено жодних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

27.08.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

11.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу керівника «Сенс Банк» було адресоване розпорядження від 13.06.2024 за вих. №8043 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 18.06.2024 о 09:00 год, з метою уточнення військово-облікових даних. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з розпорядженням підтверджується листом АТ «Сенс Банк» від 20.06.2024 №28323-05, з якого вбачається, що вказаного працівника ознайомлено. У зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 згідно Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 , 02.07.2024 було подано звернення до Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області щодо доставки громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. Після того, позивач 26.07.2024 прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді й було складено протокол та постанову про вчинення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Підтвердив, що позивач вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Попри наведене, вказує, що дефектні процедури прийняття адміністративного акту, як правило, тягне настання дефектних наслідків, однак зазначає, що не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стверджує, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

24.09.2024 у судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача у своєму відзиві просив розгляд справи проводити у його відсутності.

На підставі ст. 229, ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглянута у письмовому провадженні, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 250 цього Кодексу, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши докази у справі, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №26/07/24/12 за справою про адміністративне правопорушення від від 26.07.2024 року, винесену на підставі протоколу № 12 від 26.07.2024 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн у зв`язку з порушенням ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Підставою для прийняття оспорюваного рішення стало: неприбуття позивача, як військовозобов`язаного, згідно з розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 №8043 від 13.06.2024 про виклик на 09:00 год. 18.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення облікових даних та оформлення військово-облікових документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, за визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу на те, що оспорюваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, проте у відповідності до фабули обвинувачення, відповідачем не ставиться у провину позивачу порушення, що визначені у диспозиції даної норми адміністративного правопорушення, що свідчить про невірну кваліфікацію його дій.

В той же час із змісту обвинувачення у діях позивача може мати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Притягуючи позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідач застосував розмір штрафу в сумі 17 000 грн, що передбачено санкцією ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відтак, доводи представника відповідача не знаходять свого підтвердження, оскільки невірна кваліфікація дій порушника є істотним порушенням його прав та інтересів, і не може розцінюватись судом як формальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Кваліфікація дій особи повинна відповідати відповідній нормі матеріального закону, і обов`язок застосування такої покладається на суб`єкта владних повноважень.

Суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

За таких обставин і міркувань позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню у користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 134, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову № 26/07/24/12 за справою про адміністративне правопорушення від 26.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 27.09.2024.

Суддя: А. І. Жураковський