Справа № 160/3690/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2024 року м.Дніпросправа № 160/3690/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі № 160/3690/24 (суддя Калугіна Н.Є., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в прийнятті заяви-розрахунку № -2024-10 від 09.01.2024 та заяви-розрахунку № -2024-11 від 09.01.2024 щодо нарахування і виплати допомоги по вагітності та пологах на підставі листків непрацездатності №№ 6081648-1, 6664455-1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 допомоги по вагітності та пологах згідно листка непрацездатності № 6081648-1 за заявою-розрахунком № -2024-10 та листка непрацездатності № 6664455-1 за заявою-розрахунком № -2024-11.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відмови відповідача у прийнятті заяв-розрахунків № -2024-10 та № -2024-11 та нарахування і виплати допомоги по вагітності та пологах на підставі листків непрацездатності є протиправними, оскільки жодних помилок та/або недостовірних відомостей подані заяви-розрахунки не містять.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що за даними Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (довідка форми ОК-7), що сформовано 09.01.2024 при поданні заяв-розрахунків, в тому числі останньої заяви-розрахунку № -2024-11 від 09.01.2024 у ОСОБА_1 були відсутні дані про сплату страхових внесків за 2023 рік, в тому числі місяць настання страхового випадку (21.02.2023). Звертає увагу, що на момент подання заяв-розрахунків (09.01.2024) довідки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.01.2024 та 18.01.2024, які підтверджують відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску були відсутні.

Представник позивача направила письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що з метою доведення факту виплати ЄСВ, до заяв-розрахунків № -2024-10 та № -2024-11, поданих через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 09.01.2024 року ОСОБА_1 було долучено: податкову декларацію за 2022 рік; податкову декларацію за 2023 рік; платіжні інструкції на підтвердження сплати позивачкою ЄСВ в повному обсязі у 2022 році; платіжні інструкції на підтвердження сплати позивачкою ЄСВ в повному обсязі у 2023 році. Проте, перелічені додатки до заяв-розрахунків, відповідач залишив поза увагою та з жодними запитами щодо уточнення інформації до ОСОБА_1 не звертався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , позивач 04.05.2023 народила доньку ОСОБА_2 .

09.01.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , як платник єдиного соціального внеску, через особистий кабінет на Веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із:

- заявою-розрахунком № -2024-10 для виплати допомоги, пов`язаної з вагітністю та пологами у розмірі 27 733,86 грн, на підставі листка непрацездатності № 6081648-1, відкритого Державним закладом «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 Міністерства охорони здоров`я України» 21.02.2023 та закритого 26.06.2023;

- заявою-розрахунком № -2024-11 для виплати допомоги, пов`язаної з вагітністю та пологами у розмірі 3081,54 грн, на підставі листка непрацездатності № 6664455-1, відкритого Комунальним підприємством «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради» 27.06.2023 та закритого 10.07.2023.

Натомість у виплаті допомоги пов`язаної з вагітністю та пологами відповідачем відмовлено з наступної причини: «Станом на 10.01.2024 відсутня сплата ЄСВ за січень-лютий 2023 по довідці ОК-7 чим не підтверджено статус застрахованої особи. На період настання страхового випадку особа не являється застрахованою, оскільки в місяці настання страхового випадку відсутня сплата ЄСВ».

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для виплати позивачу допомоги по вагітності та пологах, оскільки останньою підтверджено факт сплати єдиного внеску за спірний період.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на соціальне страхування на випадок втрати працездатності передбачено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною першою статті 1 Закону №1105-XIV визначено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування)

- система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - кошти соціального страхування), коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством;

- мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), встановлених законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід);

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає соціальному страхуванню відповідно до видів соціального страхування;

- страхові внески - кошти відрахувань на окремі види соціального страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", кошти, що надходять від сплати єдиного внеску;

- суб`єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім`ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Частиною першою статті 1 Закону №2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб;

єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Абзацом другим пункту 1 частини другої статті 4 Закону №2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Частиною першою статті 7 Закону №1105-XIV передбачено, що кошти соціального страхування, що надходять від сплати єдиного внеску, повинні забезпечувати: здійснення страхових виплат застрахованим особам та надання їм соціальних послуг, передбачених цим Законом; створення резерву коштів соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку в розмірі суми, необхідної для здійснення всіх видів страхових виплат, передбачених цим Законом, протягом не менше п`яти календарних днів; фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності уповноваженого органу управління, його територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, у тому числі на розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем уповноваженого органу управління; фінансування заходів з профілактики страхових випадків.

Частиною першою статті 11 Закону №1105-XIV визначено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Частиною першою статті 12 Закону №1105-XIV передбачено, що право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Частиною четвертою вказаної статті визначено, що застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку, за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на страхові виплати відповідно до цього Закону в таких розмірах: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку; 2) допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Отже, фізичні особи-підприємці відносяться до категорії страхувальників на загальних підставах і мають право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, починаючи з шостого дня непрацездатності, за умови сплати ним єдиного внеску.

Наявність у позивача листка непрацездатності, що є підставою для призначення допомоги по вагітності та пологах, підтверджується матеріалами справи та не є спірним.

Частинами 1-2 статті 14 Закону №1105-XIV передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менше мінімального страхового внеску, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини. Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску. Страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а за періоди до 1 липня 2000 року - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Частиною першою статті 18 Закону №1105-XIV визначено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох і більше дітей - 70) календарних днів після пологів.

За бажанням жінки та у разі відсутності медичних протипоказань частина відпустки тривалістю 70 календарних днів, передбачена до пологів, може бути перенесена та використана жінкою частково або повністю після пологів, починаючи з дня пологів. При цьому загальна тривалість відпустки не може перевищувати сумарно 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнених пологів).

Розмір допомоги по вагітності та пологах обчислюється сумарно за всі дні відпустки по вагітності та пологах та надається в повному обсязі застрахованій особі незалежно від кількості використаних днів відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами до пологів.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2022 №28-3 «Деякі питання фінансування для здійснення виплат та надання соціальних послуг, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» установлено, що фінансування для здійснення страхових виплат, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», здійснюється централізовано Пенсійним фондом України на підставі заяв-розрахунків, що містять інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами; заява-розрахунок та повідомлення про виплату коштів застрахованим особам подаються страхувальниками через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, а також можуть подаватися у паперовій формі разом з електронною формою на електронному носії інформації головним управлінням Пенсійного фонду України в областях та м. Києві за основним місцем обліку страхувальників; головні управління Пенсійного фонду України в областях та м. Києві здійснюють зв`язок зі страхувальниками та обмін інформацією, а у разі відсутності повідомлення про виплату коштів застрахованим особам здійснюють перевірку використання страхувальником страхових коштів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, як фізична особа-підприємець самостійно нараховувала та сплачувала єдиний внесок. Згідно відомостей про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2022 та 2023 роки, за період з лютого 2002 по грудень 2023 року позивачем самостійно визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску.

Також, згідно довідок ОК-5, ОК-7, позивач у 2023 році (за кодом страхувальника (РНОКПП позивача) НОМЕР_2 ) містяться відомості про базу нарахування страхового внеску 6 700 грн , тобто мінімальна заробітна плата (а.с. 87-90).

Крім того, згідно довідок ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 11.01.2024 та 18.01.2024, у позивача відсутня заборгованість перед бюджетом зі сплати єдиного внеску (а.с. 14-15).

До того ж, правильність нарахування, обчислення, повнота і своєчасність сплати якого контролюється з боку податкового органу, який підтвердив факт сплати позивачкою єдиного внеску за спірний період.

Таким чином, відмова пенсійного органу у нарахуванні допомоги по вагітності та пологах згідно заявлених розрахунків № -2024-10 та № -2024-11 є протиправною, адже, матеріалами справи підтверджено статус позивача як застрахованої особи у період лютого 2022 по грудень 2023 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі № 160/3690/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак