Справа № 535/373/24
Суддя: Мальцев С. О.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 535/373/24
Провадження № 2-а/535/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.,
за участю секретаря судового засідання Білик Н.О.

Справа № 535/373/24

Найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб):

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

розглянув адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Котелевського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №662 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 13.03.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) закрити.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 11.02.2024 щодо нього було складено акт про відмову в отриманні повістки, 10.02.2024 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №662 від 10.03.2024 року, на підставі складеного протоколу 13.03.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП та складено штраф у розмірі 850,00 грн. Із винесеною постановою позивач категорично не погоджується, переконаний у безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності та наявності правових підстав для скасування винесеного документа, зважаючи на те, що зі змісту постанови незрозуміло, на підставі яких доказів зроблено висновок про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки, до постанови не долучено жодного належного доказу, у графі «свідки» складеного протоколу від 10.03.2024 року відсутні відомості про осіб, які можуть підтвердити цей факт, у змісті постанови взагалі не відображено жодного доказу, який би було покладено в основу обвинувачення, тобто у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б дійсно підтверджували вину ОСОБА_1 . В оскаржуваній постанові не відображено, що гр. ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, відтак неможливо встановити, чи було належним чином забезпечено право позивача на захист. Розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було проведено у його відсутності. До того ж, з 07.03.2024 року по 15.03.2024 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у зв?язку із захворюванням та не міг бути присутній під час розгляду справи. Про наявність захворювання він наголошував, при чому під час складання протоколу він повідомляв неодноразово, вголос, чітко та зрозуміло, тобто особи, які складали протокол, були обізнані про факт перебування ОСОБА_1 на лікуванні і, відповідно, неможливість прибути зазначеного громадянина для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Окрім цього, відповідно до 4.2 ст.254 КУПАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках. один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідно до винесеного акту, ОСОБА_1 повинен був з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 12.02.2024 року о 09:00 год. або 08:00 год., час зазначено некоректно та з виправленнями, протокол про вчинення адміністративного правопорушення мав бути складений 13.02.2024 року, однак такий протокол складено тільки 10.03.2024 року, тобто майже через місяць після дати, на яку було сформовано повістку. У розпорядженні суб?єкта владних повноважень були відомості про ОСОБА_1 , у тому числі його паспортні дані, дані про місце роботи, отже були відсутні перешкоди для складання протоколу у встановлені законодавством строки. Відтак суб?єктом владних повноважень порушено порядок оформления протоколу про адміністративне правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Окремо слід звернути увагу на складений акт. Посилання на складання акту про відмову від підпису про отримання повістки на виклик є безпідставним, оскільки жодною нормою чинного законодавства не передбачено порядок, форму, процедуру, складання та підписання, чи не підписання такого акту. Відеозйомка при складанні акту не проводилася. Вказаний акт не містить дати, коли військовозобов?язаний відмовився від отримання повістки. У акті навіть не вказано номеру та дати повістки, яку ОСОБА_1 ніби-то відмовився отримати. При цьому при складанні акта не зазначено посаду особи, яка уповноважена на складання акту, та в якому органі вона цю посаду обіймає, не вказано повне звання та на підставі яких конкретно документів відповідна особа діє і уповноважена на складання акту про відмову в отриманні повістки. Також додатково підкреслюємо, що час, на який ОСОБА_1 мав з?явитись за повісткою, вказано нечітко та незрозуміло. Суб?єкт владних повноважень в оскаржуваній постанові не вказав, яку конкретно норму порушив ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення складено неповноваженою особою, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, акт про відмову від прийняття повістки не містить реквізитів цієї повістки та усіх необхідних відомостей про особу, уповноважену складати такий акт, а сам акт в цілому не с належним документом, враховуючи законодавчу неврегульованість такого типу документа.

Ухвалою суду від 08.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, направили до суду клопотання, в якому просили розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надали до суду заперечення проти адміністративного позову, в якому вказали, що пред?явлений позов є таким, що не підлягає задоволенню. Факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 у вигляді неявки 12.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 наявний та неспростовний, так як від повістки 11.02.2024 гр. ОСОБА_1 відмовився, про що складено відповідний акт про відмову в присутності свідків. 10.03.2024 на гр. ОСОБА_1 за фактом правопорушення у виді неявки по повістці 12.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, зміст протоколу №662 від 10.03.2024 зачитано гр. ОСОБА_1 та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 13.03.2024 о 10.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . На встановлену дату розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не з?явився, про поважні причини неявки по повістці 12.02.2024 гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомляв ні особисто, ні засобами поштового зв?язку. Також про перебування на лікарняному на час розгляду справи про адміністративне правопорушення 13.03.2024 для можливого перенесення розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлений не був. Таким чином, позовні вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 с необґрунтованими, командування ІНФОРМАЦІЯ_3 прав та законних інтересів позивача не порушував.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 13 березня 2024 року, постановою №662 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 громадянина ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.210КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Зі змісту постанови та копії протоколу про адміністративне правопорушення №662 від 10.03.2024 відносно ОСОБА_1 вбачається, що громадянин ОСОБА_1 10.03.2024 о 11 год 40 хв в ході перевірки документів гр. ОСОБА_1 встановлено, 11.02.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки, відповідно до якої йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 12.02.2024 о 08 год 00 хв для звірки облікових даних та з питань проходження ВЛК. Станом на 10.03.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, ч.10 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 210 КУпАП.

Позивач вважає, що зазначена постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням КУпАП, а саме: під час розгляду справи не надано належної оцінки доказам, а викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх конституційних прав.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, суд виходить з такого.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України» особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 3 ст. 4 «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

На разі в Україні, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, введено правовий режим воєнного стану, який є результатом фактичного початку воєнних дій, та який продовжено.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487,призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідност.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідност.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У наведених положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно змісту протоколу №662 від 10 березня 2024 та копії акту про відмову отримання повістки від 11 лютого 2024 встановлено, що 10 березня 2024 року старший офіцер відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 оголошена повістка ОСОБА_1 , яку останній відмовився отримувати, про що складено акт відмови в отриманні повістки. Відповідно до оголошеної повістки ОСОБА_1 належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 12.02.2024 року о 08 год 00 хв для звірки облікових даних та з питань проходження медичного огляду.

Факт відмови в отриманні повістки підтверджується Актом відмови в отриманні повістки від 11.02.2024, складеного старшим сержантом ОСОБА_4 за участі свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також наданою копією повістки №146 від 11.02.2024 року на ім`я ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 64-65).

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність поважних причин неприбуття позивача ОСОБА_1 12 лютого 2024 року до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , та звертає увагу що, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено обов`язок усіх громадян з`являтися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за повісткою у зазначений у повістці термін, а відтак суд вважає, що постанова № 662 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.210 КУпАП, від 13 березня 2024 року є правомірною, а накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст.210 КУпАПу вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 не має, а постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.210 КУпАП № 662 від 13.03.2024 року винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 01.10.2024.

Суддя С.О. Мальцев