Справа № 120/5647/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 жовтня 2024 р. Справа № 120/5647/24

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

29.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправною відмову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , оформлену листом №1337 від 06.03.2024 року, в оформленні відстрочки від призову під час мобілізації на підставі абз.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-XII військовозобов?язаному ОСОБА_1 ;

- зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити відстрочку від призову під час мобілізації ОСОБА_1 на підставі абз.11 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 12.02.2024 року звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову за мобілізацією на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з тим, що його дружина є особою з інвалідністю 2 групи. До заяви позивач додав копію паспорта, копію паспорта дружини, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію довідки до акта огляду МСЕК, нотаріально посвідчену заяву дружини ОСОБА_3 , довідку про неотримання соціальної допомоги ОСОБА_3 , акт обстеження житлового приміщення та витяги з реєстру територіальної громади.

Листом відповідача від 06.03.2024 року № 1337 повідомлено позивача, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 створено комісію з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка щотижнево проводить засідання. Крім того, вказано, що для оформлення належним чином відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивачу необхідно в найкоротші строки особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 з усіма документами, що б підтверджували його право на відстрочку та для оформлення належним чином відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03.05.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

15.05.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що особливість ведення військового обліку виражається, серед іншого, в тому, що переважна більшість заходів, які проводяться, стосуються особисто призовника, військовозобов`язаного чи резервіста і не передбачають можливості його участі дистанційно чи через адвоката. Відтак, надання (оформлення) відстрочки від призову на військову службу, під час мобілізації, можливе тільки за особистої участі військовозобов`язаного.

Відповідач зауважив, що лист не є відмовою у оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 не має повноважень щодо одноосібного прийняття таких рішень.

Також зазначив, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.12.2023 року №845 у ІНФОРМАЦІЯ_1 створена комісія з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка щотижнево проводить засідання та уповноважена на прийняття рішень про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відтак, у листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , від 06.03.2024 року №1387 не міститься відомостей про прийняття комісією з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації рішення про відмову. Даним листом лише роз`яснено обов`язки позивача, як військовозобов`язаного, зокрема, вимоги пункту 8 частини 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повідомлено про необхідність особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 з оригіналами або належним чином завіреними копіями документів, що надають йому право на відстрочку згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Також, відповідач вказав, що оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 та не має повноважень щодо самостійного представництва у судах, тому належною стороною по справі є ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Позивач перебуває на військовому обліку в Другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_6 в статусі військовозобов`язаного.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №335295 від 25.05.2023 року.

Відповідно до заяви від 20.12.2023 року ОСОБА_3 повідомляє, що інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону її утримувати у тій формі та обсязі, яких вона потребує у зв`язку із своїми фізичними особливостями не має, тому потребує постійного догляду та утримання від свого чоловіка ОСОБА_1 .

Згідно із Актом обстеження житлового приміщення від 22.01.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 здійснює догляд та утримує дружину, інших працездатних повнолітніх осіб, які могли б здійснювати такий догляд за ОСОБА_3 немає.

З метою оформлення відстрочки від призову на військову службу згідно з абзацом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", позивач 12.02.2024 року направив на адресу відповідача відповідну заяву, що надійшла 21.02.2024 року за вхідним № 1807.

До заяви позивач додав: копії паспортів його та дружини, копії карток платника податків його та дружини, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію довідки до акта огляду МСЕК, нотаріально посвідчену заяву дружини ОСОБА_3 , довідку про неотримання соціальної допомоги ОСОБА_3 , акт обстеження житлового приміщення та витяги з реєстру територіальної громади.

Листом відповідача від 06.03.2024 року № 1337 повідомлено позивача, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 створено комісію з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка щотижнево проводить засідання. Крім того, вказано, що для оформлення належним чином відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивачу необхідно в найкоротші строки особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 з усіма документами, що б підтверджували його право на відстрочку та для оформлення належним чином відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII (в редакції Закону станом на дату спірних правовідносин, далі Закон № 3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. 3, 5 статті 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Як вже зазначалось судом, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" як військовозобов`язаному, який має дружину із числа осіб з інвалідністю.

До заяви долучив: копії паспортів його та дружини, копії карток платника податків його та дружини, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію довідки до акта огляду МСЕК, нотаріально посвідчену заяву дружини ОСОБА_3 , довідку про неотримання соціальної допомоги ОСОБА_3 , акт обстеження житлового приміщення та витяги з реєстру територіальної громади.

Відповідач листом від 06.03.2024 № 1387 повідомив позивача, що для можливості оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" йому потрібно в найкоротші строки особисто з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 за відповідною адресою.

В листі відповідач вказав, що особливість ведення військового обліку виражається, серед іншого, в тому, що переважна більшість заходів, які проводяться, стосуються особисто призовника, військовозобов`язаного чи резервіста і не передбачають можливості його участі дистанційно чи через адвоката. Відтак, надання (оформлення) відстрочки від призову на військову службу, під час мобілізації, можливе тільки за особистої участі військовозобов`язаного.

Оцінюючи такі доводи відповідача, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону №3543-ХІІ призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

За правилами п. 8 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до порядку від 30 грудня 2022 року № 1487), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В той же час вказаними нормами визначені й випадки, коли призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а відтак обов`язок "особисто повідомити" та "особисто прибути" не є тотожнім у спірних правовідносинах.

Разом з тим, відповідач у справі не ставить під сумнів, що заява позивача від 12.02.2024 року, яка зареєстрована у ТЦК 21.02.2024 року вхідний № 1807, була направлена ним особисто. До того ж, до заяви долучені відповідні докази, які прийняті відповідачем до розгляду. Зокрема, заява позивача про надання йому відстрочки від 12.02.2024 року (дата реєстрації в ТЦК 21.02.2024 вх. №1807), копії паспортів його та дружини, копії карток платника податків його та дружини, копію свідоцтва про укладення шлюбу, копію довідки до акта огляду МСЕК, нотаріально посвідчену заяву дружини ОСОБА_3 , довідку про неотримання соціальної допомоги ОСОБА_3 , акт обстеження житлового приміщення та витяги з реєстру територіальної громади, які направлені поштовим відправленням з описом вкладення.

З огляду на наведене вище, суд відхиляє доводи відповідача щодо неналежного звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з пунктом 2 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.

Пунктом 8 Положення №154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до положень пункту 9 Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Приписами пункту 11 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

На думку позивача, оскільки на відповідача законом покладено обов`язок з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, враховуючи наявність у останнього достатніх підстав для оформлення відстрочки та можливість відповідача її оформити, наявні законні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо такої відмови.

Однак, суд вважає такі доводи позивача помилковим, адже листом від 06.03.2024 року № 1073 відповідач лише повідомив позивачу про необхідність особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 з усіма документами, що б підтверджували його право на відстрочку та для оформлення належним чином відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому відповідачем не розглядалося питання про надання відстрочки чи відмови у її наданні та жодного рішення з цього приводу не приймалося.

Суд зазначає, що відповідно до п. 11 Положення, надання відстрочки від призову здійснюють відповідні комісії, а територіальні центри комплектування та соціальної підтримки готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань, зокрема, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві. Рішення про відстрочку або у відмові оформляється протоколом відповідної комісії. При цьому, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідач, заперечуючи проти позову у відзиві вказав, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.12.2023 року №845 у ІНФОРМАЦІЯ_1 створена комісія з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка щотижнево проводить засідання та уповноважена на прийняття рішень про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_1 в силу приписів Положення готує для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань надання відстрочки та на підставі прийнятого рішення оформляє відстрочку від призову, які надаються в установленому порядку. Натомість рішення з даного питання приймають відповідні комісії.

З огляду на вказане, ІНФОРМАЦІЯ_1 повинен був вчинити дії задля прийняття комісією рішення за заявою позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову, чого зроблено не було.

В свою чергу, лист відповідача від 21.02.2024 року № 1807 є лише відповіддю на звернення щодо надання відстрочки та носить інформативний характер, однак в ній не міститься відмова у наданні відстрочки.

Вказана відповідь також не тягне за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи, а відтак, не є актом індивідуальної дії, що підлягає скасуванню.

Індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідачем не приймалося, тому і підстав для визнання протиправної відмови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , викладеної у листі №1337 від 06.03.2024 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації наразі також немає.

У свою чергу, в контексті наведених вище обставин, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно з частиною 1 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як вже зазначалося, за наслідком розгляду заяви позивача відповідач листом надав відповідь. Проте, в силу приписів Положення, відповідач повинен був підготувати для розгляду комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації подані позивачем заяву та долучені до неї документи для їх розгляду.

Відтак, відповідач допустив протиправну бездіяльність, тому з метою захисту прав позивача, враховуючи приписи Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядку №154, за якими повноваженнями щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надано безпосередньо відповідному територіальному органу ІНФОРМАЦІЯ_7 , суд вважає, що для належного захисту порушених прав та інтересів позивача у даному випадку слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року (вх. № 1807 від 21.02.2024 року) та підготувати для розгляду відповідній комісії матеріали з питань надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, у задоволенні вимог позивача про визнання протиправною відмови відповідача, викладеної у листі від 06.03.2024 року № 1387, щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання її надати слід відмовити як передчасних.

З приводу доводів відповідача, що другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_8 та не має повноважень щодо самостійного представництва у судах, тому належною стороною по справі є ІНФОРМАЦІЯ_9 , то суд зазначає, що відповідно до положень ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є, зокрема, орган державної влади, у тому числі без статусу юридичної особи, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відтак, за правилами процесуального Закону відповідачем у справі може бути особа, яка не має статусу юридичної особи, проте, здійснює управлінські функції по відношенню до позивача. До компетенції відповідача належить вирішення питання щодо оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі відповідного рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем у справі є ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінську функції на підставі законодавства, а тому має статус суб`єкта владних повноважень. Поряд з цим, відповідач є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Отже, з метою забезпечення виконання судового рішення в частині розподілу судових витрат, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір, з урахуванням часткового задоволення позову, належить стягнути на його користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не передачі комісії з надання відстрочки від призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації для розгляду та вирішення питання відстрочки від призову відповідно до його заяви від 12.02.2024 року (вх. № 1807 від 21.02.2024 року).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2024 року (вх. № 1807 від 21.02.2024 року) та підготувати для розгляду відповідній комісії матеріали з питань надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Дончик Віталій Володимирович