Справа № 440/10296/23
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №440/10296/23

адміністративне провадження № К/990/35464/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі №440/10296/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 1 приміток Додатку 1 та приміток Додатку 14 при обчисленні ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 08 лютого 2023 року (день звільнення) розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з Додатками 1, 14 до вказаної Постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб: статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року в розмірі 2102,00 грн за період з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року; статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року в розмірі 2270,00 грн за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року; за статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року; за статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023рік» станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн за період з 01 січня 2023 року по 08 лютого 2023 року (день звільнення), з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2023 рік у зв`язку зі звільненням з військової служби із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб за статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, що передбачена частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на день звільнення, обчислених з розміру посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб за статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 лютого 2023 року без урахування розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 08 лютого 2023 року, визначивши розмір посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням всіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та раніше проведених виплат, а також відрахуванням належних податків та зборів.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки за 2023 рік та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та здійснити виплату за вирахуванням фактично сплачених сум, а також з відрахуванням належних податків та зборів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №440/10296/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №440/10296/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто скаржнику.

16 вересня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі №440/10296/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2024 року визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - ОСОБА_2., суддів: Єресько Л.О., Радишевської О.Р.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року №1108/0/78-24 (у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 24 вересня 2024 року №2777/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», згідно з наказом Голови Верховного Суду від 24 вересня 2024 року №1937/0/5-24 «Про відрахування судді ОСОБА_2. зі штату Верховного Суду»), визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Кашпур О.В., судді: Соколов В.М., Уханенко С.А.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року не було переглянуто судом апеляційної інстанції, а тому не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою військової частини НОМЕР_1 в частині оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року, слід відмовити.

Скаржник також оскаржує ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Повертаючи апеляційну скаргу, Суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків шляхом направлення до суду оригіналу документу про сплату судового збору. Роз`яснено , що відповідно до частини п`ятої статті 298 КАС України, у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що військова частина НОМЕР_1 отримала копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 11 березня 2024 року о 18:39 відповідно до довідки про доставку електронного листа в електронний кабінет системи «Електронний Суд».

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, з урахуванням положень статті 251 КАС України останній день на усунення недоліків поданої апеляційної скарги - 22 березня 2024 року.

21 березня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду апеляційної інстанції клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

В обґрунтування поданого клопотання скаржник посилався на статті 8, 13 Закону України «Про оборону України», статті 1, 3, 12, 15 Закону України «Про Збройні Сили України», статті 22, 51 Бюджетного кодексу України, статтю 8 Закону України «Про судовий збір», обмежене фінансування на рахунках апелянта та відсутність цільових коштів для сплати судового збору.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України Про судовий збір), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті): 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, законодавець надає вичерпний перелік умов, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Обмежене фінансування бюджетної установи, суб`єкта владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що апелянт, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому відсутність на рахунку контролюючого органу коштів для сплати судового збору не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності.

Будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до Закону України "Про судовий збір" та/або КАС України не внесено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Згідно з частиною другою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що вимоги ухвали від 11 березня 2024 року апелянтом не виконані, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для повернення апеляційної скарги.

У своїй касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 фактично не погоджується із рішенням суду першої інстанції. Натомість, відповідачем жодним чином не обґрунтовано, чому ним не усунуто недоліки апеляційної скарги. Отже, скаржник не спростовує висновок суду апеляційної інстанції щодо не усунення ним недоліків апеляційної скарги.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, внаслідок невиконання останнім вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів які б спростовували зазначене.

При цьому, Суд зауважує, що військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330 -333 КАС України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року та ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі №440/10296/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко