Справа № 947/12991/24
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/113/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Огренич І.В.

при секретарі Грабовій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 Орещук І. № 339 від 04 березня 2024 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 1700 гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. При цьому позивач посилається на те, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України з 2022 року позивач добровільно вступив до лав ЗСУ на військову службу та був мобілізований. Проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у званні старшого матроса у гаубичному самохідно-артилерійському дивізіоні бригадної артилерійської групи. 28.01.2023 на підставі наказу командира НОМЕР_1 був звільнений у запас, у зв`язку із сімейними обставинами на підставі положень статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки його мати ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи. Після виконання вимог законодавства України, ОСОБА_1 надав свої документи (облікові дані) до ІНФОРМАЦІЯ_2 та наразі перебуває на військовому обліку. У липні 2023 року, ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням в отриманні посвідчення учасника бойових дій, оскільки військова частина не виконала обов`язок щодо надання такого посвідчення та у подальшому останній отримав вказане посвідчення у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто, ОСОБА_1 з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_3 у якому останній знаходиться на військовому обліку та останнім надавалась інформація про його місце проживання, склад сім`ї, номера мобільних телефонів. ОСОБА_1 вважає, що постанова № 339 від 04 березня 2024 року є незаконною, оскільки оформлена відстрочка відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», взагалі виключає його подальше проходження військової служби та проходження будь-яких медичних оглядів у ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та його представник - адвокат Камочкіна А.Ю. надали до суду заяви в якихпросили задовольнити позовні вимоги та проводити розгляд справи у їх відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 КАС України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024, адміністративну справу № 947/12991/24, передано судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 22.04.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу дорозгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.05.2024 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві вказує, що відповідно до облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 наявні відомості про призов по мобілізації 25.02.2022 та звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 28.01.2023. Право на відстрочку існує в силу прямого припису Закону та військовозобов`язані повинні надати документи, які є підтвердженням підстав відстрочки від призову. Оскільки неможливо заздалегідь спрогнозувати, скільки триватиме період відстрочки, позивачу надано її в термін на 6 місяців, - це означає, що після закінчення цього терміну потрібно знову документально підтвердити наявність обставини, яка зумовлює право на відстрочку. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 28.07.2023 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою продовження відстрочки та не повідомив про зміни своїх персональних даних визначених пунктом 17-1 статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а саме: про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку. З метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач звертався до органів Національної поліції України для здійснення заходів доставляння ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 оскільки приписами КУпАП не передбачено складення протоколу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У зв`язку з цим, протокол про адміністративне правопорушення був складений відповідачем лише 04.03.2024 після особистої явки позивача шляхом повідомлення його працівником органу Національної поліції України про необхідність такої явки. В подальшому позивача було повідомлено про час розгляду справи, а саме 16.40 год. 04.03.2024 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від підпису та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 339 від 04.03.2024 у зв`язку з порушенням вимог п.п. 8, 10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, главу 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, а саме порушення правил військового обліку в частині несвоєчасного проходження чергового медичного огляду, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Разом з тим, у відзиві на позову заяву, представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , обґрунтовує підстави притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 28.07.2023 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою продовження відстрочки та не повідомив про зміни своїх персональних даних визначених пунктом 17-1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме: про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку. Оскільки неможливо заздалегідь спрогнозувати, скільки триватиме період відстрочки, позивачу її надано в термін на 6 місяців, - це означає, що після закінчення цього терміну потрібно знову документально підтвердити наявність обставини, яка зумовлює право на відстрочку.

Так, відповідно до п.п. 8, 10 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

-8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

-10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.

З копії військового квитка серії НОМЕР_2 , а саме п. 10 та наданої до відзиву на позовну заяву, облікової картки до військового квитка вбачається, що 28.01.2023 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 18 РС від 24.01.2023, ОСОБА_1 був звільнений у запас через сімейні обставини на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час звільнення) та 16.02.2023 був прийнятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тобто, вищевказані вимоги щодо повідомлення про зміну свої даних та надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації були виконані з боку ОСОБА_1 , оскільки співробітники вказаної установи володіли інформацією про місце проживання ОСОБА_1 , його номер телефону, склад сім`ї.

Також, суд звертає увагу на те, що описова частина оскаржуваної постанови, не відповідає викладеній позиції відповідача у відзиві.

Тобто, за постановою № 339 від 04.03.2024, ОСОБА_1 притягується за несвоєчасне проходження чергового медичного огляду, а у відзиві відповідач посилається на несвоєчасне подання документів з метою продовження відстрочки, що не узгоджується з правовою позицією притягнення позивача до відповідальності.

Щодо несвоєчасного проходження чергового медичного огляду позивачем слід зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.2 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення, в редакції на час притягнення до відповідальності), вказано, що повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_3 . Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення.

У 3.13. Положення громадяни, які звільнені з військової служби у запас або у відставку без проведення медичного огляду ВЛК або не згодні з постановою ВЛК про ступінь придатності до військової служби на період фактичного звільнення та ставлять питання про перегляд цієї постанови, оглядаються ВЛК закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України за узгодженням зі штатною ВЛК регіону за направленням керівника районного, міського ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цей медичний огляд проводиться незалежно від причини звільнення, але не пізніше ніж через п`ять років після звільнення. У разі коли після звільнення пройшло більше п`яти років, медичний огляд ВЛК проводиться в облікових цілях із визначенням ступеня придатності до військової служби на теперішній час, при цьому причинний зв`язок захворювання, наслідків травми не встановлюється.

З урахуванням вказаного вбачається, що особи, які звільнені з військової служби у запас, оглядаються ВЛК закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України за узгодженням зі штатною ВЛК регіону за направленням керівника районного, міського ІНФОРМАЦІЯ_3 та повторний медичний огляд осіб незалежно від причини їх звільнення проводиться не пізніше ніж через 5 років після звільнення.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що після звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас, за направленням керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 , проводився медичний огляд ВЛК.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у відповідності до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За клопотанням представника позивача були долучені письмові докази, які знаходяться в оригіналах у позивача.

Так, в матеріалах справи наявна засвідчена копія письмових пояснень від 04.03.2024 та лист «Ознаки вчинення адміністративного правопорушення» від 04.03.2024 в якому відмічено із переліку вчиненого правопорушень «несвоєчасне проходження чергових медичних оглядів» та проставлено відмітку з підписом «Попередження».

Як, зазначалось у позові, після доставлення ОСОБА_1 до відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , представниками ІНФОРМАЦІЯ_6 було надано лист попередження, та в усній формі зазначили, що відносно нього не будуть вживатись заходи притягнення до відповідальності.

Після чого, ОСОБА_1 стало відомо, що його банківські рахунки були заблоковані на підставі оскаржуваної постанови.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

З огляду на вказане та наданих документів вбачається, що з боку відповідача під час винесення оскаржуваної постанови було видано попередження та винесено постанову в один і той же день.

При цьому доказів належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не надано.

У постанові № 339 від 04.03.2024 року підпис ОСОБА_1 про отримання копії постанови відсутній, а тому суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 не був присутній під час винесення оскаржуваної постанови. Оскільки, будь-яких відміток про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання постанови відсутні.

Таким чином, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є також підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ч. 2 ст. 210 КУпАП (у редакції на час притягнення до адміністративної відповідальності) передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку повторно протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210 КУпАП (порушення військовозобов`язаним правил військового обліку в особливий період).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пункт третій частини 3 статті 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 77, 90, 241-246, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №339 за справою про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП від 04 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2024 .

Суддя І. В. Огренич