Справа № 280/6145/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Справа № 280/6145/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29-а, )

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (далі відповідач, Прокуратура), в якій позивач просить суд

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)2023 в частині встановлення та виплати позивачу заробітної плати з 28.02.2024 по 07.06.2024, що складається з окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років;

- зобов`язати відповідача встановити та виплатити позивачу з 28.02.2024 по 07.06.2024 заробітну плату, що складається з окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інші виплати, передбачені Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач тривалий час працює в органах прокуратури на різних посадах, втім на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» був звільнений та пізніше поновлений на посаді за рішенням суду. Разом з цим у порушення ч. 2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VІІ) відповідач виплачує позивачу заробітну плату у розмірі посадового окладу прокурора обласної прокуратури без надбавок за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді. Вважає, що відповідач допускає протиправну бездіяльність в частині не нарахування та не виплати заробітної плати в належному розмірі, з рахуванням рішень Конституційного Суд України. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 16.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про призначення розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

19.07.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що у спірний період позивач не вважався таким, що успішно пройшов атестацію, що передбачена Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ) та не був прокурором, призначеним у нову структуру органів прокуратури Запорізької області. Також зазначає, що листом Офісу Генерального прокурора від 12.10.2023 № 21-2139вих-503окв-23 надано роз`яснення щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, згідно з яким з 13.09.2023 оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону № 1697-VII, розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років. Таким чином, нараховуючи та виплачуючи заробітну плату позивачу, відповідач керувався приписами статті 81 Закону № 1697-VII та роз`ясненнями Офісу Генерального прокурора щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів (які не пройшли атестацію). Просить в задоволенні позову відмовити.

22.07.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві. Зазначає, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскарженні, у зв`язку з чим просить задовольнити позов.

02.08.2024 відповідач подав до суду пояснення в яких висловлено аргументи, аналогічні зазначеним у відзиві.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач липня 1994 року працював в органах прокуратури, з 15 грудня 2015 року працює на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області, що підтверджується довідкою від 01.03.2024 №07-29 вих-24, виданою відповідачем.

Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 13.12.2022 № 1398к позивача звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ з 13.12.2022.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі №280/512/23, що набрало законної сили 23.11.2023, визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №1398к від 13.12.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону №113-ІХ та поновлено позивача на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та органів прокуратури Запорізької області з 13.12.2022.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2023 у справі №280/512/23 залишено без змін.

На виконання рішення суду від 18.05.2023 у справі №280/512/23, керівником Запорізької обласної прокуратури видано Наказ від 24.05.2023 №220к про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області з 13.12.2022. З вказаним Наказом позивач ознайомлений 02.11.2023.

За результатами розгляду звернення позивача щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати, Запорізька обласна прокуратура листом від 05.12.2023 №07-27-23 повідомила, що рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 визнано неконституційною норму Закону №113-ІХ стосовно оплати праці прокурорів та слідчих, у тому числі військових прокуратур, згідно з постановою Кабінету Міністрів України до їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної, окружної прокуратури. Відповідно до позиції Конституційного Суду України, викладеної в цьому рішенні, прокурори до атестації і прокурори після її проходження мають єдиний юридичний статус, тобто однаковий обсяг гарантій незалежності; оплата праці прокурорів має визначатися відповідно до статті 81 Закону № 1697-VІІ; гарантії прокурорів потребують забезпечення на рівні з гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі Закон №1402-VІІІ). З посиланням на положення статті 135 , пунктів 23, 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ зазначено, що з 13.09.2023 оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону №1697-VІІ, розраховуючи її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №280/768/24, що набрало законної сили 29.05.2024, зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі заробітну плату розраховану відповідно до положень ст. 81 Закону № 1697-VІІ з урахуванням окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат передбачених Розділом IX Закону № 1697-VІІ за період з 02.11.2023 по 27.02.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2024 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 у справі №280/512/23 скасовано, справу №280/512/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Запорізького окружного адміністративного суду.

Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 07.06.2024 №493к скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 24.05.2023 №220к про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області. Підстава: постанова Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №280/512/23.

До матеріалів справи надано розрахункові листи за 2024 рік, з яких вбачається, що у спірний період лютий червень 2024 року заробітна плата виплачувалась позивачу у складі посадового окладу.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати у період з 28.02.2024 по 07.06.2024 у складі заробітної плати щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених Законом №1697-VІІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, окремого положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано такими, що не відповідають Конституції України (і неконституційними).

Відповідно до другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону № 113-ІХ передбачалося, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих та військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)/2023 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-ІХ.

У цьому Рішенні Конституційний Суд України, відповідаючи на порушені заявниками питання, з покликанням, з-поміж іншого, на свої рішення від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019, від 1 березня 2023 року № 1-р(II)/2023 виснував, що врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.

Конституційний Суд України зазначив також, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

З огляду на ці міркування Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX є таким, що суперечить статті 6 Конституції України в поєднанні з частиною другою статті 131-1 Конституції України.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України установлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За змістом ч.ч.1-4 ст.81 Закону №1697-VII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.

Частина 5 статті 81 Закону №1697-VII передбачає, що посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі:

1) Генерального прокурора - 1,7 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

2) першого заступника Генерального прокурора - 1,5 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

3) заступника Генерального прокурора - 1,3 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

4) керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

5) заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

6) керівника обласної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

7) першого заступника керівника обласної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

8) заступника керівника обласної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

9) керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

10) заступника керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

11) керівника окружної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

12) першого заступника керівника окружної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

13) заступника керівника окружної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

14) керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

15) заступника керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 7 вказаної норми).

Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених вище норм законодавства та рішень Конституційного Суду України, судом встановлено, що норми законодавства не містять обмежень щодо нарахування та виплати прокурорам, поновленим за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років, за виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону №1697-VII. Тобто правила нарахування та виплата заробітної плати працівникам прокуратури є загальними для всіх і будь-яких виключень чи обмежень щодо тих прокурорів, які є поновленими за рішеннями судів, не містять.

При цьому, посилання відповідача на норми Закону №1402-VІІІ є безпідставними, оскільки вказаний закон не регулює питання оплати праці прокурорів та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури - 1600 гривень.

Таким чином, з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та відповідно до ч 4 ст. 81 Закону №1697-VII посадовий оклад прокурора в Запорізькій обласній прокуратурі складає 48000 грн.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у спірний період відповідач нараховував та виплачував позивачу заробітну плату в розмірі посадового окладу, без урахування інших її складових, передбачених статтею 81 Закону №1697-VII.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що у спірний період позивач займав посаду начальника відділу, отже мав право на підвищений розмір посадового окладу у відповідності до частини 5 статті 81 Закону №1697-VII, а відповідно до Довідки Запорізької обласної прокуратури від 01.03.2024 №07-29вих-24 станом на 27.02.2024 мав вислугу років 36 років 04 місяці 13 днів, що відповідно до ч. 7 ст. 81 Закону №1697-VII дає йому право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у період з 28.02.2024 по 07.06.2024 відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати в повному обсязі відповідно до положень ст. 81 Закону №1697-VII, а саме без урахування посадового окладу на посаді начальника відділу та щомісячної надбавки за вислугу років, та інших, передбачених законом виплат.

З урахуванням наведеного, з метою відновлення порушеного права позивача, наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату за спірний період в повному обсязі, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», інших судових витрат не заявив, відтак розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», за період з 28 лютого 2024 року по 07 червня 2024 року.

Зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 28 лютого 2024 року по 07 червня 2024 року, розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням посадового окладу на посаді начальника відділу, щомісячної надбавки за вислугу років та інших виплат, передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених сум.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Запорізька обласна прокуратура, місцезнаходження: 69005, м.Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, 29-а, .

Повне судове рішення складено 02.10.2024.

Суддя М.О. Семененко