Справа № 500/4192/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4192/24

01 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі, відповідач - 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17 травня 2024 року №19 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 в страховий стаж періоди: - роботи протягом серпня 1978 року - січня 2007 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14 серпня 1978 року; - роботи протягом серпня 1978 року - грудня 1984 року, січня 1985 року-серпня 1988 року згідно з довідками про заробітну плату від 19 березня 2024 року №114, №115, - роботи з 14 серпня 1978 по 09 січня 1995 згідно з довідкою від 19 березня 2021 №112; - догляду непрацюючої матері за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 3-річного віку, - догляду непрацюючої матері за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею 3-річного віку; - роботи в колгоспі Маяк протягом червня - листопада 1995 року, вересня 1997 року - вересня 2006 року згідно з архівною довідкою від 22 березня 2021 року №107 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів), зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з дати звернення з такою заявою.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає відмову відповідача-2 протиправною, прийнятою без урахування всіх обставин, що мають значення, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла пенсійного віку та має необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою суду від 10.07.2024 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подали до суду відзиви на позовні заяви, яких просять відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідачі вважають, що на момент звернення за призначенням пенсії загальних страховий стаж позивача, обчислений згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, 08 років 00 місяців 22 днів, що є меншим за необхідний.

Судом встановлено, що позивач 09.05.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №19 від 17.05.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви - не прийнято до уваги свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 25,10.1986 щодо зміни прізвища з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним особи " ОСОБА_3 . До страхового стажу не враховано періоди: роботи протягом серпня 1978 року січня 2007 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.08.1978, оскільки на титульному аркуші трудової книжки запис про зміну прізвища російською мовою з Депутат на ОСОБА_4 , внесений на підставі свідоцтва про шлюб, яке не прийнято до уваги; роботи протягом серпня 1978 року грудня 1984 року, січня 1985 року серпня 1988 року, згідно з довідками про заробітну плату від 19.03.2024 № 114, № 115, оскільки зазначено прізвище ОСОБА_2 ; роботи з 14.08.1978 по 09.01.1995, згідно з довідкою від 19.03.2021 № 112, оскільки зазначено прізвище ОСОБА_2 ; догляду непрацюючої матері за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження наявне виправлення прізвища дитини; догляду непрацюючої матері за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_5 , до досягнення нею 3-річного віку, оскільки в свідоцтві про народження зазначено ім`я матері ОСОБА_5 , що не відповідає паспортним даним заявниці " ОСОБА_6 "; роботи в колгоспі Маяк протягом червня листопада 1995 року, вересня 1997 року вересня 2006 року, згідно з архівною довідкою від 22.03.2021 №107 щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів). Наявна довідка від 26.03.2021 № 10 про реорганізацію колгоспу Маяк в *КСП Промінь з 20.01.1993. Для зарахування до страхового стажу періоду роботи в КСП Промінь рекомендовано надати довідку про прийняття та звільнення на підставі первинних документів (наказів, розпоряджень, тощо), або довідку про нарахування заробітної плати; - страховий стаж обчислено за додатково наданими документами та з 01.12.1998 за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Суд звертає увагу на тому, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому їх не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Відмовляючи у зарахуванні періодів трудової діяльності до страхового стажу, відповідач - 2, зокрема, зазначив, що на титульному аркуші трудової книжки запис про зміну прізвища російською мовою з "Депутат" на " ОСОБА_4 ", внесений на підставі свідоцтва про шлюб, яке не прийнято до уваги; у довідках від 19.03.2021 за №112, від 19.03.2024 за №114, №115 зазначено прізвище Депутат; у довідці від 22.03.2021 №107 відсутні відомості щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів).

Як слідує з матеріалів справи, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.10.1986, дошлюбне прізвище позивача " ОСОБА_2 " змінено після одруження на " ОСОБА_3 ".

До того ж, суд вважає, що імена " ОСОБА_6 " і " ОСОБА_5 " є співзвучними та спорідненими в українській мові (є фонетичними варіантами одного і того ж імені), що, у свою чергу, не може нівелювати право позивача на зарахування періодів її трудової діяльності та догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, та позбавляти права на належне пенсійне забезпечення.

У цій справі, трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 , містить наступні записи: з 14.08.1978 позивач прийнята на роботу ученицею вимірювача електропараметрів радіодеталей; з 09.01.1995 позивача звільнено з роботи за власним бажанням; з 16.01.2007 звільнена з роботи згідно поданої заяви за власним бажанням.

До того ж, у трудовій книжці містяться відомості щодо встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання (кількість відпрацьованих вихододнів) за період з 1995 по 2006 роки.

Вказані періоди роботи позивача підтверджуються додатковими документами, а саме: Довідкою №112 від 19.03.2021 року, Довідкою № 114 від 19.03.2021 року, Довідкою №115 від 19.03.2021 року, Довідкою № 107 від 22 березня 2021 року, Довідкою № 233 від 25 квітня 2024 року, Довідкою № 10 від 26 березня 2021 року, Довідкою № 466 від 25 квітня 2024 року.

Таким чином, на думку суду, позивач належними та допустимими доказами підтвердила спірний період роботи, який відповідачем не був зарахований до страхового стажу позивача, оскільки доводи відповідача - 2 при відмові позивачу у призначенні пенсії за віком загалом зводяться до формальних підстав.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17

Крім цього, вирішуючи спір по суті суд зазначає, що ОСОБА_1 у відповідності до свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 є матір`ю 3-дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Натомість, відмовляючи у зарахуванні вказаних періодів, відповідач - 2 послався на формальні підстави, вказуючи на те, що в свідоцтві про народження, наявне виправлення прізвища дитини, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; у свідоцтві про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначено ім`я матері " ОСОБА_5 ", що не відповідає паспортним даним заявниці " ОСОБА_6 ".

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише через формальні неточності є протиправними.

Слід також зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Суд наголошує, у спірному випадку відповідач не перевірив записи у трудовій книжці позивача, а також довідки, що підтверджують трудову діяльність позивача у спірні періоди, а також свідоцтва про народження її дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 ), натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах.

Наведене свідчить про те, що відповідачем формально та без детального з`ясування обставин та документів поданих позивачем для призначення пенсії, прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, що у контексті частини другої ст.2 КАС України свідчить про протиправність оскаржуваних рішень та необхідність їх скасування.

Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 09.05.2024 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №19 від 17.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2024 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правових висновків, зазначених судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 01 жовтня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам спарви.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ),

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження:вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв,54020 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.