Справа № 490/7750/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А Д У М К А
судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Федусика А.Г.
01 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 490/7750/23
В провадженні колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючої судді Шевчук О.А., суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г., перебувала справа за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 липня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 липня 2024 року позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 липня 2024 року без змін.

Не погоджуюсь із залишенням рішення суду 1-ї інстанції без змін та задоволенням вказаного позову з огляду на наступне.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що постановою головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюка Л.М. серії АА №000012113 від 19.07.2023 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500,00 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що 26.06.2023 р. о 23 год. 41 хв. за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу VOLVO FH 440 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,1 % (2.84 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

У якості фактичних зафіксованих параметрів транспортного засобу зазначено: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3810 мм, 2-3: 5810 мм, 3-4: 1310 мм; 4-5: 1310 мм; навантаження на вісь 1 - 7750 кг, 2 - 11700 кг, 3 - 9600 кг, 4 - 9550 кг; 5 - 9000 кг; загальна маса - 47600 кг; висота - 3.891 м.; ширина - 2.497 м.; довжина - 15.03 м.

Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу: ((47600 кг - 40 000 кг) - 10%*47600 кг)/40 000 кг)*100% = 7,1%.

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 78, WAGA-WIM35, зав.№16, сертифікат відповідності законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки UA.TR.113-0619/11F-22 чинний до 26.12.2023 р.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що нормативне навантаження для транспортного засобу у цій справі повинно було визначатись як для контейнеровозу, оскільки матеріалами справи, а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що дана модель є спеціалізованим напівпричепом контейнеровозом.

Вважаю такі висновки необґрунтованими, враховуючи таке.

Положеннями статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі Закон) передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту спрямовані на:

забезпечення балансу інтересів держави, органів місцевого самоврядування, користувачів транспортних послуг та підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб - суб`єктів господарювання на автомобільному транспорті незалежно від форм власності;

забезпечення якісного та безпечного функціонування автомобільного транспорту;

розвиток та удосконалення нормативно-правової бази діяльності автомобільного транспорту;

визначення загальних засад стратегічного розвитку, системи управління, реформування та регулювання автомобільного транспорту;

визначення пріоритетних напрямів розвитку та шляхів оптимізації діяльності автомобільного транспорту;

захист прав споживачів під час їх транспортного обслуговування;

захист національного ринку транспортних послуг та суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту;

створення рівних умов для роботи всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у сфері автомобільного транспорту, обмеження монополізму та розвиток конкуренції;

забезпечення зайнятості населення, підготовки спеціалістів і робочих кадрів, охорони праці;

раціональне використання енергетичних та матеріальних ресурсів;

охорону довкілля від шкідливого впливу автомобільного транспорту, проведення науково-технічної роботи, досліджень та розвиток системи статистики.

Державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Відповідно до ст.6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси - комбіновані транспортні засоби - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - максимальне значення для автомобільних доріг державного значення - 40 тон; в) з навантаженням на вісь - на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 тонна.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП (Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами) перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

В обґрунтування власної позиції, з якою погодились суди 1-ї та апеляційної інстанцій, позивачем було зазначено, що для його ТЗ дозволяється перевезення вантажів автомобільними дорогами у разі навантаження фактичною масою до 44 тон, оскільки ТЗ є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Так, згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме, за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме за перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,1 % (2.84 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Вважаю такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки виокремлення в п.22.5 Правил дорожнього руху законодавцем такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, та встановлення іншого (вищого) вагового обмеження, може бути застосовано до спірних правовідносин та аналогічних ним лише у випадку здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Так, Розділом 17 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтранса України від 14.10.1997 №363, передбачено, що універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Вказані Правила у розділі 19 (Правила перевезень продукції сільського господарства) передбачають правила перевезень зернових вантажів, за якими (п.19.1.1) зерно (яке є сипучим вантажем) перевозять тарним або безтарним способом рухомим складом з бортовими, самоскидними та спеціальними кузовами.

З матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб позивача обладнаний кузовом з накритим тентом дахом, що у розумінні вказаних Правил не може вважатись універсальним контейнером (іншого позивачем доведено не було), в зв`язку з чим вищевказане перевезення в контексті спірних правовідносин не можна кваліфікувати, з правової точки зору, як контейнерне перевезення.

Отже, на моє переконання, відповідачем доведено факт допущення позивачем перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу, а відповідно і правомірність накладення адміністративних стягнень згідно із ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, на мою думку, суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку щодо обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Суддя А.Г. Федусик