Справа № 460/992/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/992/24 пров. № А/857/7900/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року (головуючий суддя Борискін С.А., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 09.04.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 21.12.2023 №06 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 09.04.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року частково задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 21.12.2023 №06 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.04.2023.

У задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала на території радіоактивного забруднення, починаючи з 09.04.2023 відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 302,80 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 302,80 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії із застосуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особа мала постійно проживати чи постійно працювати в посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років, що підтверджується довідкою про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Також зазначає, що наданими позивачем довідками не підтверджено період його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 (моменту аварії) по 01.01.1993 не менше 4 років.

Вважає, що відповідно до норм чинного законодавства, документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи, є довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органом місцевого самоврядування та відповідне посвідчення. Таким чином, факт проживання особи на території зони посиленого радіологічного контролю засвідчує виключно довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Відтак, наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниження віку, відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ. Наявність лише посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є безумовною підставою для призначення до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень. Однак, для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, позивач, зобов`язаний підтвердити довідкою органу місцевого самоврядування відповідний період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення.

Також вважає, що факт проживання позивача на території посиленого радіоекологічного контролю (м. Кузнецовськ, нині Вараш) в період з 23.09.1988 року по 15.09.1989 року не може бути підтверджений судовим рішенням.

Крім того, зазначає, що документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 8 місяців 23 дні. Враховуючи положення статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», немає підстав для призначення позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як потерпілому від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії, оскільки не підтверджено період проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 03.05.2012 (а.с. 11).

09.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 12-14).

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за наслідками чого 15.03.2023 цим територіальним органом Пенсійного фонду прийнято рішення №06 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із непідтвердженням факту проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років та відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 16).

Не погодившись з таким рішенням відповідача-2, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 в адміністративній справі №460/11030/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.03.2023 №06 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Закритому акціонерному товаристві «Монарх и Б» та Закритому акціонерному товаристві «Монарх и М» з 26.10.2001 по 13.09.2010, з 16.09.2010 по 13.09.2011, з 14.09.2011 по 03.07.2013, з 04.07.2013 по 16.10.2013, з 17.10.2013 по 30.05.2014, з 10.06.2014 по 15.07.2020, з 15.02.2021 по 23.01.2023.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач-1 звернулися до суду апеляційної інстанції із відповідними апеляційними скаргами.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №460/11030/23 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.03.2023 №06 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.03.2023 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.03.2023 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»:

- врахувати висновки суду у цій справі щодо порядку встановлення тривалості проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю;

- зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в Закритому акціонерному товаристві «Монарх и Б» з 26.10.2001 по 13.09.2010, з 16.09.2010 по 13.09.2011, з 14.09.2011 по 03.07.2013, з 04.07.2013 по 16.10.2013 та Закритому акціонерному товаристві «Монарх и М» з 17.10.2013 по 30.05.2014, з 10.06.2014 по 15.07.2020, з 15.02.2021 по 23.01.2023.

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 17-22).

Постанова суду апеляційної інстанції у справі №460/11030/23 набрала законної сили 24.11.2023, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.

На виконання згаданого вище судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 09.03.2023 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за результатами чого прийнято рішення від 21.12.2023 №06 про відмову у призначенні пенсії.

В оскаржуваному рішенні зазначено, зокрема, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви:

- страховий стаж позивача складає 38 років 02 місяці 02 дні;

- з урахуванням висновків постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2023, підстави для врахування періоду проживання з 23.09.1988 по 15.09.1989 в м. Кузнецовськ (Вараш) до зони посиленого радіологічного контролю згідно рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.06.2011 у справі №2-о-44/11, відсутні;

- заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із непідтвердженням факту проживання або роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 роки (3 роки 8 місяців 23 дні) (а.с. 24).

Вважаючи таку відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Основного Закону України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право на отримання пенсії як складова права на соціальний захист є конституційним правом громадян.

Як передбачено статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (зі змінами), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII), пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

При цьому, умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року 30 років (…).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-ХІ, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Як вірно зазначено судом, за змістом примітки до абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ, для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки постійне проживання або робота у зоні посиленого радіологічного контролю протягом усього періоду з моменту аварії по 31.07.1986 не є обов`язковим; достатньо того, щоб особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії, тобто з 26.04.1986, до 31.07.1986.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, яка врахована судом в силу вимоги приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

Як передбачено ч. 2 ст. 55 Закону №796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання або постійна праця такої особи у зазначеній зоні з моменту аварії (з 26.04.1986) до 31.07.1986, незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки (починаючи з 26.04.1986) проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, не може перевищувати 5 років.

Судом також правильно враховано, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Так, за змістом підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, а саме (…) потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.7 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 15 Закону №796-ХІІ, підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Тобто, факти проживання/роботи особи на території зон радіоактивного забруднення засвідчуються довідками підприємств, установ, організацій (військкоматів) та органів місцевого самоврядування відповідно.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18).

При цьому, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт її проживання (роботи), а не реєстрації у певній зоні радіоактивного забруднення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №572/245/17.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи або учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а та від 18.06.2020 у справі №751/2738/17.

До позовної заяви ОСОБА_1 додано належне йому посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане Рівненською обласною державною адміністрацією 03.05.2012, відповідно до якого позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ (а.с. 11).

Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини першої статті 14 Закону №796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Наведене узгоджується зі змістом пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (був чинний на момент видачі позивачу відповідного посвідчення, втратив чинність з 25.07.2018 на підставі постанови КМУ від 11.07.2018 №551, далі Порядок №51), відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Суд правильно звернув увагу, що за змістом пункту 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Викладене кореспондується з положеннями частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ, за якою посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У той же час, нормами статті 11 цього Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи віднесено, зокрема, осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (пункт 4 частини першої цієї статті).

Таким чином, Законом №796-ХІІ та Порядком №51 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом №796-XII для такої категорії, зокрема, право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а (№К/9901/1087/18).

Відтак вірним є висновок суду про наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що не оспорюється й відповідачами за змістом поданих ними заяв по суті справи.

Отже, згадане вище посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 засвідчує факт проживання (роботи) ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років.

Як встановлено судом, на підтвердження факту свого проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю у відповідні періоди позивачем надано належним чином засвідчені копії довідок про реєстрацію місця проживання особи від 09.03.2023 за №534-0323, №533-0323, №532-0323 та №531-0323, виданих сектором «Реєстрація» відділу ЦНАП Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради (а.с. 25, 26), а також копію належної йому трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22.08.1985 (а.с. 30-39).

Зазначеними довідками органу місцевого самоврядування стверджується, що позивач у періоди з 30.08.1985 до 12.05.1986, з 15.09.1989 до 29.09.1998, з 29.09.1998 до 24.02.2014 та з 25.02.2014 по даний час зареєстрований у місті Кузнецовськ (нині місто Вараш).

У свою чергу, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.06.2011 у справі №2-о-44/11, яке набрало законної сили 18.06.2011, встановлено юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березино Володимирецького району Рівненської області, постійно проживав з 23.09.1988 до 15.09.1989 в кімнаті АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Судом також враховано, що відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 (зі змінами), місто Кузнецовськ (нині місто Вараш) Рівненської області до 01.01.2015 відносилося до 4 зони радіоактивного забруднення зони посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами у їх сукупності достеменно підтверджено, що станом на 01.01.1993 позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років, що надає йому право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII.

Що стосується величини зниження пенсійного віку ОСОБА_1 при вирішенні питання про призначення йому пенсії на умовах статті 55 Закону №796-XII, суд правильно зазначив, що наявність у позивача права на початкову величину зниження пенсійного віку на 2 роки достеменно підтверджується довідкою відповідного органу місцевого самоврядування, а саме довідкою сектору «Реєстрація» відділу ЦНАП Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради від 09.03.2023 №534-0323 про реєстрацію місця проживання особи, згідно з якою у період з 30.08.1985 по 12.05.1986 ОСОБА_1 проживав у місті Кузнецовськ (нині місто Вараш).

Тобто, позивач протягом періоду, що дає право на початкову величину зниження пенсійного віку строком на 2 роки (з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986), проживав у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 12.05.1986.

Зазначені обставини встановлені також у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №460/11030/23 та не заперечуються сторонами цієї справи за змістом поданих ними заяв по суті.

Також, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування додаткового зменшення пенсійного віку позивача, яке здійснюється виходячи з розрахунку 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, але не більше 5 років.

Як встановлено вище судом, довідками від 09.03.2023 за №534-0323, №533-0323, №532-0323 і №531-0323 та рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.06.2011 у справі №2-о-44/11, яке набрало законної сили, підтверджено факт проживання позивача у періоди з 30.08.1985 до 12.05.1986, з 23.09.1988 до 15.09.1989, з 15.09.1989 до 29.09.1998, з 29.09.1998 до 24.02.2014 та з 25.02.2014 по даний час у місті Кузнецовськ (нині місто Вараш).

Тобто, зазначені документи засвідчують факт постійного проживання (роботи) позивача у зоні посиленого радіологічного контролю протягом понад 26 років, що, у свою чергу, свідчить про наявність підстав для застосування додаткового зменшення пенсійного віку позивача на 3 роки.

Таким чином, позивач наділений правом на зменшення пенсійного віку при призначенні пенсії за віком на умовах статті 55 Закону №796-XII сукупно на 5 років (2 роки початкова величина зниження та 3 роки додатково), а відтак, останній набув право на призначення такої пенсії у віці 55 років, які йому виповнилися 08.04.2023.

Судом також враховано, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІ є наявність в особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Отже, страховий стаж позивача повинен становити не менше 25 років (30 - 5 років).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами за змістом поданих ними заяв по суті спору, що на момент подання заяви про призначення пенсії страховий стаж позивача становив 17 років 09 місяців 24 дні.

Разом з тим, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №460/11030/23, при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідачем-2 зараховано до загального страхового стажу позивача періоди роботи в Закритому акціонерному товаристві «Монарх и Б» з 26.10.2001 по 13.09.2010, з 16.09.2010 по 13.09.2011, з 14.09.2011 по 03.07.2013, з 04.07.2013 по 16.10.2013 та Закритому акціонерному товаристві «Монарх и М» з 17.10.2013 по 30.05.2014, з 10.06.2014 по 15.07.2020, з 15.02.2021 по 23.01.2023 та визначено в оскаржуваному рішенні, що страховий стаж позивача складає 38 років 02 місяці 02 дні.

Підсумовуючи викладене, суд правильно зазначив, що позивач 08.04.2023 досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, з урахуванням зменшення пенсійного віку (55 років), має необхідний страховий стаж (понад 25 років) та підтвердив необхідний період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю (не менше 4 років), а відтак, має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІ.

Натомість, відповідачами не спростовано належність та достатність наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку як особі, потерпілій від Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням встановлених обставин справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач-2, відмовивши у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а рішення про таку відмову від 21.12.2023 №06 не відповідає критеріям правомірності, визначеним у частині другій статті 2 КАС України.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що заяву про призначення пенсії позивачем подано до територіального органу Пенсійного фонду за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява, з урахуванням принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, як вперше, так і повторно (на виконання постанови суду у справі №460/11030/23) розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ..

При цьому, після ухвалення спірного рішення електронна пенсійна справа позивача, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області для повторного розгляду з урахуванням висновків суду, передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Суд вірно зауважив, що позивач, одночасно з поданням заяви про призначення йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, надав усі необхідні документи для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Як встановлено вище судом, позивачу виповнилося 55 років 08.04.2023, а із заявою про призначення пенсії він звернувся до відповідача-1 09.03.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (з урахуванням зменшення пенсійного віку), а тому пенсія зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІ повинна бути призначена позивачу з 09.04.2023.

При цьому, суд правильно зазначив, що негативні правові наслідки для позивача створює саме спірне рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії, а тому, підстави визнавати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови у призначенні такої пенсії відсутні, оскільки останній лише повідомив позивача листом від 02.01.2024 №1700-0205-8/453 про прийняте відповідачем-2 рішення. Відтак, на переконання суду, вказані позовні вимоги є безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду, що з метою належного захисту прав позивача необхідно визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 21.12.2023 №06 про відмову у призначенні пенсії протиправним та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року у справі № 460/992/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула