Справа № 400/6107/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 р. № 400/6107/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаДержавної служби України з питань праці, вул. Десятинна, 14, м. Київ, 01001,
провизнання протиправним та скасування наказу від 03.06.2024 р.№46-КТ,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з питань праці (далі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з питань праці від 03.06.2024 року №46-КТ «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 07.12.2022 року №1051-К «Про призначення ОСОБА_2 » позивача призначено на посаду начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з 07.12.2022 року. Відповідно до посадової інструкції, затвердженої 06.12.2023 року Головою Державної служби України з питань праці до основних посадових обов`язків начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці віднесено, в тому числі безпосереднє здійснення визначених Законом України «Про державну службу» повноважень керівника державної служби, зокрема, «...- призначає на посади та звільняє з посади державних службовців та працівників Міжрегіонального управління...» (п.3 р.3 Посадової інструкції). Вказав, що наказом Державної служби України з питань праці від 03.06.2024 року №46-КТ «Про накладення дисциплінарного стягнення на Романа Возняка» застосовано до ОСОБА_1 , начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, який полягав у неналежному виконанні пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», а саме: у неприпиненні/непродовжені перебування на державній службі особи, яка досягла 65-річного віку.». Із вказаними висновками позивач не погоджується, оскільки згідно наказу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.12.2022 року № 10-ос ОСОБА_3 призначено на посаду головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області з 01 грудня 2022 року, з посадовим окладом згідно із штатним розписом, до призначення на цю посаду переможця конкурсу, на строк не більше дванадцяти місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з випробувальним строком 6 (шість) місяців. Зазначив, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом. Згідно частини четвертої статті 83 Закону у зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений на державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою. Рішення про продовження строку перебування на державній службі приймається суб`єктом призначення щороку, але не більш як до досягнення державним службовцем 70-річного віку. За результатами здійсненого моніторингу особової справи головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області Мініна Олексія Васильовича встановлено, що 12.02.2024 йому виповнилося 65 років. Водночас, згідно листка непрацездатності № 20231980-1, ОСОБА_3 30.01.2024 року відкрито лікарняний лист по тимчасовій втраті непрацездатності із зазначенням дати закриття 23.02.2024 року. Згідно листка непрацездатності № 21057724-1, ОСОБА_3 24.02.2024 року відкрито лікарняний лист по тимчасовій втраті непрацездатності із зазначенням дати закриття 27.02.2024 року. Згідно листка непрацездатності №21128475-1, ОСОБА_3 28.02.2024 року відкрито лікарняний лист по тимчасовій втраті непрацездатності із зазначенням дати закриття 28.03.2024 року. З урахуванням вищевикладеного, у тому числі відсутності заяви ОСОБА_3 про надання згоди на продовження державної служби після досягнення ним 65-річного віку та з метою реалізації повноваження керівника щодо призначення та звільнення з посади державного службовця, передбаченої посадовою інструкцією начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, 27.02.2024 року відділом управління персоналом за № СП-ПД/12.1/1174-24 направлено службову записку заступнику начальника управління інспекційної діяльності в Одеській області начальнику відділу з питань безпеки праці Баєвій 10.0. (безпосередній керівник ОСОБА_3 ) щодо надання інформації про намір продовжити строк перебування на державній службі ОСОБА_3 . Службовою запискою заступника начальника управління інспекційної діяльності в Одеській області начальника відділу з питань безпеки праці Баєвої Ю.О. № СП-ПД/4.4.1/1223-24 від 29.02.2024 року повідомлено про відсутність потреби продовжувати строк перебування ОСОБА_3 , який досяг 65-річного віку, на посаді головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області. З урахуванням вищевикладеного та у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 тривалий час (з 30.01.2024 по 28.03.2024) був відсутнім на роботі через тимчасову втрату непрацездатності, відділом управління персоналом лише 28.03.2024 року підготовлено наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області 29 березня 2024 року з припиненням державної служби у зв`язку із досягненням державним службовцем 65-річпого віку згідно пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу». Вказав, що на момент видачі наказу про звільнення ОСОБА_3 інформація про продовження ним лікарняного до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці не надавалась. Відтак, оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що у свою чергу і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 01.07.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/6107/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Державної служби України з питань праці надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач не прийняв рішення про продовження строку перебування на державній службі чи припинення державної служби у зв`язку із досягненням 65-річного віку до досягнення 65-річного віку або у день досягнення зазначеного віку ОСОБА_4 , у діях позивача вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889, а саме: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем невизначено підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного наказу.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 07.12.2022 року №1051-К ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з 07.12.2022 року.

Наказом Голови Державної служби України з питань праці №46-КТ від 03 червня 2024 року до ОСОБА_1 , начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, який полягав у неналежному виконанні пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», а саме: у неприпиненні/непродовженні перебування на державній службі особи, яка досягла 65-річного віку.».

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно з ст.1 Закону Закон №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.65 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення або постановлення відповідної окремої ухвали суду (ч.3 ст.65 Закону №889).

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч. 5 ст. 66 Закону № 889).

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (ч.1 ст.69 Закону № 889-VIII).

Згідно ч.1 ст.71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження визначає, зокрема: 1) повноваження та порядок роботи дисциплінарної комісії; 2) порядок формування дисциплінарної комісії; 3) порядок здійснення дисциплінарного провадження у разі неможливості утворення або функціонування дисциплінарної комісії у державному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону № 889-VIII дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (ч.2 ст.75 Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.75 Закону № 889-VIII за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні (ч.4 ст.75 Закону № 889 VIII).

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Згідно з п. 3 Порядку № 1039 рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає: 1) міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; 2) суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців: Кабінет Міністрів України - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії А; голова місцевої держадміністрації - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії Б та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах; керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій Б і В.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1039 дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком (п. 13 Порядку № 1039).

Відповідно до п. 25 Порядку № 1039 дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до п. 33 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Відповідно до п. 34 Порядку № 34 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

З аналізу наведених правових норм висновується, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час службового розслідування та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи, що відповідають вимогам ч.2 ст.73 Закону України «Про державну службу» і бути належним чином обґрунтованим.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися, насамперед, на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного проступку;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи відповідає застосований вид стягнення вимогам закону.

Із змісту наказу Голови Державної служби України з питань праці від 03.06.2024 року №46-КТ «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 » слідує, що підставою застосування до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження слугувало вчиненням ним дисциплінарного проступку, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, який полягав у неналежному виконанні пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», а саме: у неприпиненні/непродовженні перебування на державній службі особи, яка досягла 65-річного віку.

Варто зазначити, що Верховний Суд у постанові від 28.04.2022р. у справі №540/2464/19 розмежував поняття «перевищення службових повноважень», «прийняття необґрунтованого рішення або рішення, що суперечить закону» та «невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків», зазначивши, що наведені діяння є різними видами дисциплінарних проступків з різними правовими наслідками.

При цьому, кожне з вказаних діянь містить самостійний склад дисциплінарного правопорушення (є окремим дисциплінарним проступком) і за кожне з цих діянь передбачені різні види дисциплінарних стягнень. Тому правильне встановлення виду дисциплінарного проступку є важливою складовою конституційної гарантії захисту від незаконного звільнення.

Зокрема, невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків полягає у невчиненні чи неналежному вчиненні особою дій у межах наданих їй законом прав та обов`язків.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 07.12.2022 року №1051-К Романа Возняка призначено на посаду начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з 07.12.2022 року.

Відповідно до посадової інструкції начальника Міжрегіонального управління, затвердженої Головою Держпраці 06.12.2023 року, одним із його посадових обов`язків є безпосереднє здійснення визначених Законом № 889 повноважень керівника державної служби, в тому числі призначення на посади та звільнення з посад державних службовців та працівників Міжрегіонального управління, присвоєння рангів державним службовцям, прийняття рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності (крім своїх заступників), а також підписання наказі в Міжрегіонального управління.

Дисциплінарною комісією встановлено, що згідно наказу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.12.2022 року № 10-ос ОСОБА_3 призначено на посаду головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області з 01 грудня 2022 року, з посадовим окладом згідно із штатним розписом, до призначення на цю посаду переможця конкурсу, на строк не більше дванадцяти місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з випробувальним строком 6 (шість) місяців.

У відповідності до пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» державна служба припиняється у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини четвертої статті 83 Закону у зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений на державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою. Рішення про продовження строку перебування на державній службі приймається суб`єктом призначення щороку, але не більш як до досягнення державним службовцем 70-річного віку.

За результатами здійсненого моніторингу особової справи головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області Мініна Олексія Васильовича встановлено, що 12.02.2024 йому виповнилося 65 років.

Водночас, згідно листка непрацездатності № 20231980-1, ОСОБА_3 30.01.2024 року відкрито лікарняний лист по тимчасовій втраті непрацездатності із зазначенням дати закриття 23.02.2024 року.

Згідно листка непрацездатності № 21057724-1, ОСОБА_3 24.02.2024 року відкрито лікарняний лист по тимчасовій втраті непрацездатності із зазначенням дати закриття 27.02.2024 року.

Згідно листка непрацездатності №21128475-1, ОСОБА_3 28.02.2024 року відкрито лікарняний лист по тимчасовій втраті непрацездатності із зазначенням дати закриття 28.03.2024 року.

27.02.2024 року відділом управління персоналом за № СП-ПД/12.1/1174-24 направлено службову записку заступнику начальника управління інспекційної діяльності в Одеській області начальнику відділу з питань безпеки праці Баєвій 10.0. (безпосередній керівник ОСОБА_3 ) щодо надання інформації про намір продовжити строк перебування на державній службі ОСОБА_3 .

Службовою запискою заступника начальника управління інспекційної діяльності в Одеській області начальника відділу з питань безпеки праці Баєвої Ю.О. № СППД/4.4.1/1223-24 від 29.02.2024 року повідомлено про відсутність потреби продовжувати строк перебування ОСОБА_3 , який досяг 65-річного віку, на посаді головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області.

Відділом управління персоналом 28.03.2024 року підготовлено наказ про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області 29 березня 2024 року з припиненням державної служби у зв`язку із досягненням державним службовцем 65-річного віку згідно пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу».

Відповідач притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності вказав, що позивач не прийняв рішення про продовження строку перебування на державній службі чи припинення державної служби у зв`язку із досягненням 65-річного віку до досягнення 65-річного віку або у день досягнення зазначеного віку ОСОБА_4 .

Суд зауважує, що положеннями ст. 83 Закону № 889-VIII передбачено підстави для припинення державної служби, якою, згідно п. 7 вказаної статті є у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом.

У той же час, частиною 4 ст. 83 Закону № 889-VIII передбачено, що у зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений на державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою. Рішення про продовження строку перебування на державній службі приймається суб`єктом призначення щороку, але не більш як до досягнення державним службовцем 70-річного віку.

Отже, з диспозиції даної статті вбачається, що залишення державного службовця на посаді після досягнення ним 65-річного віку можливе виключно за рішенням суб`єкта призначення та у випадку потреби служби.

У той же час, такі фактори як бажання особи продовжити службу після досягнення нею 65-річного не є підставами для продовження державної служби після досягнення особою граничного віку перебування на службі.

Відповідно до роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 15.03.2021 року № 131 «Щодо призначення на посаду державної служби та продовження строку перебування на державній службі особи, яка досягла 65-річного віку» рішення про продовження строку перебування на державній службі має бути прийняте до досягнення державним службовцем 65-річного віку або у день досягнення зазначеного віку. У разі досягнення державним службовцем 70-річного віку, він підлягає звільненню на підставі пункту 7 частини першої статті 83 Закону. Така ж підстава для звільнення має бути застосована до державного службовця, щодо якого суб`єкт призначення не прийняв рішення про чергове продовження строку перебування на державній службі.

Відповідно до частини четвертої статті 83 Закону у зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений на державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою. Рішення про продовження строку перебування на державній службі приймається суб`єктом призначення щороку, але не більш як до досягнення державним службовцем 70-річного віку.

Державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 та частини першої статті 85 Закону.

З огляду на викладене, продовження проходження служби такого державного службовця може бути здійснено за рішенням суб`єкта призначення без звільнення такого державного службовця.

Правову позицію вимог щодо віку Конституційний Суд України висловив у рішенні від 18.04.2000 № 5-рп/2000 (справа про віковий ценз), в якому стверджується, що встановлення Конституцією України та законами України певних кваліфікаційних вимог не порушує конституційного принципу рівності (стаття 24 Конституції України), адже всі громадяни, які відповідають конкретним кваліфікаційним вимогам, мають право займати відповідні посади (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини); критерієм у законодавчому встановленні кваліфікаційних вимог до віку є доцільність (абзац шостий пункту 2 мотивувальної частини).

Також Конституційний Суд України в рішенні від 16.10.2007 № 8-рп/2007 (справа про граничний вік перебування на державній службі та на службі в органах місцевого самоврядування) дійшов висновків про те, що граничний вік перебування на державній службі та на службі в органах місцевого самоврядування фактично є пенсійним віком для цієї категорії працівників; встановлення законодавцем граничного віку перебування на відповідній службі є питанням соціальної або економічної доцільності. Особливі правила та умови, засновані на специфічних вимогах до праці, не обмежують право на працю і гарантію рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності.

Судом встановлено, що з метою недопущення порушення трудових прав ОСОБА_3 06.02.2024 року Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці (лист №ПД/1/1277-24) направлено листа до Південно-Східного міжрегіонального управління НАДС про надання роз`яснень щодо алгоритму звільнення державного службовця, який не подав заяву про звільнення та має тимчасову непрацездатність на момент досягнення ним 65-річного віку.

Станом на 12.02.2024 року результатів розгляду вищезазначеного листа на адресу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці не надходило.

З урахуванням тривалого перебування ОСОБА_3 на лікарняному, 22.02.2024 року на адресу Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшов лист Південно-Східного міжрегіонального управління НАДС від 21.02.2024 року за № 134/17-4/24, в якому зазначено, що згідно частини четвертої етапі 83 Закону у зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений па державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою.

З урахуванням вищевикладеного та з метою реалізації повноваження керівника щодо призначення та звільнення з посади державного службовця, передбаченої посадовою інструкцією начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, 27.02.2024 року відділом управління персоналом за №СП-ПД/12.1/1174-24 направлено службову записку заступнику начальника управління інспекційної діяльності в Одеській області начальнику відділу з питань безпеки праці Баєвій Ю.О. (безпосередній керівник ОСОБА_3 ) щодо надання інформації про намір продовжити строк перебування на державній службі.

Службовою запискою заступника начальника управління інспекційної діяльності в Одеській області начальника відділу з питань безпеки праці Баєвої Ю.О. № СП-ПД/4.4.1/1223-24 від 29.02.2024 року повідомлено про відсутність потреби продовжувати строк перебування ОСОБА_3 , який досяг 65-річного віку, на посаді головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області.

Тобто, суб`єктом рішення про продовження строку перебування на державній службі ОСОБА_3 не прийнято.

Разом з тим, ані матеріали дисциплінарного провадження, ані матеріали адміністративної справи не містять заяви ОСОБА_3 про намір продовження державної служби.

Як зазначалось судом раніше, такі фактори як бажання особи продовжити службу після досягнення нею 65-річного не є підставами для продовження державної служби після досягнення особою граничного віку перебування на службі.

У період з 30.01.2024 року по 28.03.2024 року ОСОБА_3 був відсутнім на роботі через тимчасову втрату працездатності.

Відповідно до наказу Міжрегіонального управління від 28.03.2024 року №160/ПД-К ОСОБА_3 звільнено з посади головного державного інспектора відділу з питань безпеки праці управління інспекційної діяльності в Одеській області 29 березня 2024 року (першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності позивача) з припиненням державної служби у зв`язку із досягненням державним службовцем 65-річного віку згідно пункту 7 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу».

З огляду на вказане вище, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог Закону №889.

Таким чином, суд дійшов висновку про не підтвердження висновків службового розслідування стосовно встановлення порушень службової дисципліни позивачем.

З наведеного слідує, що оскаржений наказ є необґрунтованим, тобто винесений без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Не містить достатніх доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,139,241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань праці (вул. Десятинна, 14, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 39472148) про визнання протиправним та скасування наказу від 03.06.2024 р.№46-КТ - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 03.06.2024 року №46-КТ «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 ».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань праці (вул. Десятинна, 14, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 39472148) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко