Справа № 440/11256/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 р. Справа № 440/11256/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 24.05.24 у справі №440/11256/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту також - відповідач), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті документів та відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та компенсаційні суми у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи із втратою 40 % працездатності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року у даній справі і ухвалити нове судове рішення, яким його адміністративний позов до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі, визнавши дії Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті документів та відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протиправними та зобов`язавши Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу та компенсаційні суми у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи із втратою 40% працездатності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення підлягає скасуванню. Зазначає, що 05 травня 2023 року він безпосередньо звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо отримання грошової допомоги. 25 травня 2023 року на його адресу надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.05.2023 р. №1/3411, в якій було зазначено, що потрібно було звертатися для призначення і виплати одноразової грошової допомоги не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби. Також, було зазначено, що права на отримання одноразової грошової допомоги він не має. Зазначає, що 19 червня 2023 року він вже безпосередньо звернувся до Міністерства оборони України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги. 24 липня 2023 року на його адресу надійшов лист від Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 17.07.2023 року №423, в якому було зазначено, що для оформлення документів щодо призначення одноразової грошової допомоги йому необхідно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Отже, Міністерство оборони України також відмовило йому у прийняття документів для призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Вважає дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги протиправними. Вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, як це передбачено КАС України, також вважає, що відповідач не зміг спростовувати його доводи в підтвердження його вимог, а відтак не довів своїх заперечень у відзиві. Також, вважає підставою для скасування рішення суду першої інстанції невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, обставинам справи, а саме обставини справи ним доведено чітко та беззаперечно, а суд зробив невірні висновки, які не відповідають суті спору. Посилається на правові позиції Європейського суду з прав людини. Відтак, вважає, що враховуючи наведені ним порушення норм матеріального та процесуального права, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року підлягає скасуванню.

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеної вище норми КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.07.2021 №138 солдата строкової служби ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту другого статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 05 липня 2021 року.

У свідоцтві про хворобу від 24.06.2021 №46 встановлено, що захворювання позивача, так, пов`язане з проходженням військової служби.

17.02.2022 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, так, пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії НОМЕР_2 .

Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0023305 від 09.03.2022 позивачу встановлено 40 % втрати працездатності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України листом від 14.07.2023 №423/ВихЗВГ/1837 повідомив позивача про те, що документи для одержання одноразової грошової допомоги оформляють та подають в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Після надходження оформлених належним чином копій документів, їх буде подано на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, для прийняття відповідного рішення. Отже, для оформлення документів щодо призначення одноразової грошової допомоги, позивачу необхідно звернутись в територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Позивач, вважаючи дії Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті документів та відмови в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок щодо забезпечення реалізації права особи на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, покладено на Міністерство оборони України шляхом прийняття відповідного рішення на підставі повної та всебічної перевірки поданих позивачем документів, проте відповідач у даній справі не отримував документи для оформлення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi та документів, визначених у пункті 11 Порядку №975 та, відповідно, рішень щодо них не приймав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Частинами другою та четвертою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ визначено, що у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Згідно з частиною восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, затверджено Порядок №975 (у відповідній редакції).

Відповідно до пунктів 3, 6 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 11 Порядку №975 вiйськовослужбовець, вiйськовозобов`язаний та резервiст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разi настання iнвалiдностi чи втрати працездатностi без встановлення йому iнвалiдностi, подає уповноваженому органу такi документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням iнвалiдностi чи часткової втрати працездатностi без встановлення iнвалiдностi; довiдку медико-соцiальної експертної комiсiї про встановлення групи iнвалiдностi або вiдсотка втрати працездатностi iз зазначенням причинного зв`язку iнвалiдностi чи втрати працездатностi.

До заяви додаються копiї: постанови вiдповiдної вiйськово-лiкарської комiсiї щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузiї, травми або калiцтва), захворювання; документа, що свiдчить про причини та обставини поранення (контузiї, травми або калiцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане iз вчиненням особою кримiнального чи адмiнiстративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дiй у станi алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`янiння, або навмисного спричинення собi тiлесного ушкодження; сторiнок паспорта з даними про прiзвище, iм`я та по батьковi i мiсце реєстрацiї; документа, що засвiдчує реєстрацiю фiзичної особи у Державному реєстрi фiзичних осiб - платникiв податкiв, виданого органом доходiв i зборiв (для фiзичної особи, яка через свої релiгiйнi переконання вiдмовляється вiд прийняття реєстрацiйного номера облiкової картки платника податкiв, офiцiйно повiдомила про це вiдповiдний орган доходiв i зборiв та має вiдмiтку в паспортi громадянина України, - копiю сторiнки паспорта з такою відміткою).

Наведений вище пункт Порядку №975 вказує на те, що питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника.

Згідно з п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до п.14 Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Отже, наведеними вище нормами Порядку №975 визначений чіткий порядок звернення заявників щодо призначення одноразової грошової допомоги, опрацювання відповідних документів та порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів наголошує, що в розумінні Порядку №975, а також відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530 таким уповноваженим органам в даному випадку є територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, уповноважений орган (територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) оформляє та подає до відповідача (його відповідний підрозділ) перелік документів, який передбачений п.11 Порядку №975.

В свою чергу розпорядник бюджетних коштів, яким є відповідач (його відповідний підрозділ) на підставі отриманих від уповноваженого органу документів приймає відповідне рішення, передбачене п.13 Порядку №975.

Відповідальним за достовірність та повноту документів, визначених п.11 Порядку №975, є заявник та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за його місцем проживання.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17.05.2023 року у справі №824/237/20-а.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач (його відповідний підрозділ) не отримував від територіального центру комплектування та соціальної підтримки документів для оформлення одноразової грошової допомоги, та відповідно рішень з цього питання у відношенні позивача не приймав.

При цьому, відповідач (Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України) листом від 14.07.2023 №423/ВихЗВГ/1837 повідомив позивача про те, що документи для одержання одноразової грошової допомоги оформляють та подають в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Після надходження оформлених належним чином копій документів, їх буде подано на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, для прийняття відповідного рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в приписах Порядку №975 не має жодного посилання на те, куди потрібно посилати пакет документів, передбачений п.11 цього Порядку, а тому відмова Міністерства оборони України у прийнятті його документів була безпідставною та такою що направлена на затягування часу, колегія суддів відхиляє, оскільки вони суперечать наведеним вище висновкам суду.

Окрім того, з урахування вже наведеного, посилання в апеляційній скарзі про те, що дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги протиправними, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду даної справи.

Одночасно, колегія суддів наголошує на тому, що предметом спірних відносин у даній справі за позовом ОСОБА_1 є саме питання правомірності дій Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті документів та відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, а відтак колегія суддів відхиляє посилання скаржника на протиправність відмови ІНФОРМАЦІЯ_4 , викладену в листі від 17.05.2023 р. №1/3411, оскільки така відмова не є предметом заявлених вимог. Доказів оскарження такої відмови позивачем не надано.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, було доведено (доказано) правомірність власних дій, які є предметом оскарження у даній справі.

При цьому, незважаючи на те, що наведеною вище нормою КАС України визначено обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність, як в даному випадку, своєї бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, передбаченого ч.1 ст.77 КАС України довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Всупереч наведеному вище, позивачем не було доведено обставин протиправності дій Міністерства оборони України щодо відмови у прийнятті документів та відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на яких ґрунтуються його вимоги.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем у даній справі вимоги є необґрунтованими, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені у певних рішеннях цього суду, то колегія суддів їх враховує, проте зазначає, що це судове рішення (постанова) їм не суперечить.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 у справі №440/11256/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський