Справа № 140/5466/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №140/5466/23

адміністративне провадження № К/990/41241/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Єресько Л.О.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №140/5466/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області

про визнання протиправною і скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт,

за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2023 року

(головуючий суддя: Шавель Р.М., судді: Запотічний І.І., Іщук Л.П.).

ВСТАНОВИВ:

І. Історія справи

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - «ФОП ОСОБА_1 ») звернувся до суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - «Укртрансбезпеки»), у якому просив:

визнати протиправною і скасувати постанову від 20 березня 2023 року №357188 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі: 34000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 лютого 2023 року посадові особи Укртрасбезпеки провели перевірку транспортних засобів MAN TGL 12.250, державний номерний знак НОМЕР_1 , та GNIOTPOL G 1216, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , які належать ФОП ОСОБА_1 .

Згідно з актом від 22 лютого 2023 року №333947 перевіркою виявлено порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі - «Закон») під час виконання міжнародних перевезень вантажу, а саме: відсутні роздруківки даних роботи водія з тахографа з 18:53 10 лютого 2023 року до 20:00 14 лютого 2023 року, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону.

Як зазначив позивач, під час розгляду відповідачем 20 березня 2023 року справи він надав документи про працевлаштування водія та оригінал бланка підтвердження діяльності від 14 лютого 2023 року, а також пояснив, що водій під час перевірки забув, куди поклав цей бланк, проте перед рейсом він був. Ні документи, ні пояснення не були враховані відповідачем та постановою від 20 березня 2023 року №357188 до нього як перевізника застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі: 34 000,00 грн.

Позивач не погоджується із цією постановою, оскільки всі необхідні документи під час рейдової перевірки 22 лютого 2023 року водій ОСОБА_2 надав посадовим особам Укртрансбезпеки, допустив до перевірки цифрового тахографа та роздрукував на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія. До того ж, в акті №333847 йдеться про відсутність саме роздруківки даних роботи водія з тахографа, проте її неможливо отримати у той час, коли водій не виконував роботу, пов`язану з управлінням транспортним засобом, що підтверджується бланком підтвердження діяльності від 14 лютого 2023 року та поясненнями водія.

Вважаючи свої права порушеними, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з метою їхнього захисту і відновлення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 4 липня 2023 року позов задоволено:

визнано протиправною і скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті №357188 від 20 березня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перевізнику було інкриміновано порушення статті 53 Закону.

Стаття 60 Закону передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац шостий частини першої);

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац одинадцятий частини першої).

Так, оскаржуваною у цій справі постановою застосовано адміністративно-господарський штраф згідно із абзацом шостим частини першої статті 60 Закону, тобто, за виконання міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону (правова підстава); фактичною підставою (обставиною) є відсутність у момент перевірки інформації про роботу водія з тахографа (за період з 18:53 10 лютого 2023 року по 20:00 14 лютого 2023 року).

Окружний суд зауважив, що перелік документів, наявність яких при виконанні міжнародних перевезень вантажів є обов`язковими для резидентів України, наведено у частині третій статті 53 Закону і є вичерпним.

Одночасно, суд першої інстанції встановив факт відсутності даних під час рейдової перевірки стосовно підтвердження дотримання режиму праці та відпочинку водія за період з 18:53 10 лютого 2023 року до 20:00 14 лютого 2023 року, які мають бути зафіксовані тахографом (у випадку несправності цифрового тахографа чи пошкодження картки дані записуються від руки на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у тахографі).

Суд першої інстанції наголосив, що під час рейдової перевірки не встановлено відсутність одного з документів, передбачених частиною третьою статті 53 Закону для міжнародних вантажних перевезень.

Проте, під час судового розгляду справи не спростовано порушення інших вимог Закону на момент перевірки: водієм роздруковано на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія, однак за окремий період відсутні дані, які підтверджують режим праці та відпочинку водія.

Окружний суд звернув увагу, що режим праці та відпочинку водія підтверджується щоденними реєстраційними листками режимів праці та відпочинку водія(тахокарти), роздрукованою з цифрового тахографу на паперовому носії інформацією про роботу та відпочинок водіїв. Таке порушення слід кваліфікувати як управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (щоденних даних про роботу та відпочинок водія), відповідальність за яке передбачена абзацом одинадцятим частини першої статті 60 вказаного Закону.

Поряд із цим, суд першої інстанції констатував, що застосування відповідачем абзацу шостого частини першої статті 60 вказаного Закону не відповідає складу виявленого порушення, а тому оскаржувана постанова Укртрансбезпеки від 20 березня 2023 року №357188 не може вважатися правомірною та дійшов висновку про її скасування.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2023 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 липня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

За того самого обсягу фактичних обставин у цій справі, на противагу судженню окружного суду, суд апеляційної інстанції дійшов іншого висновку. Так, апеляційний суд зазначив, що оскільки щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія не можна ототожнювати з роздруківками на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, тому норми абзацу одинадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на розглядуваний випадок не поширюються.

У свою чергу, апеляційний суд погодився, що правильною кваліфікацією відсутності роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія є саме приписи абзацу шостого частини першої статті 60 вказаного Закону, а тому залишив оскаржувану постанову Укртрансбезпеки в силі, задовольнивши апеляційну скаргу відповідача.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на нього.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів

У грудні 2023 року ФОП ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2023 року і залишити в силі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 4 липня 2023 року.

В обґрунтування вимог касаційної скарги ФОП ОСОБА_1 зазначив, що вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції по суті спірного питання у цій справі.

Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у питанні належності або неналежності ототожнення таких законодавчих понять як «відсутня на паперовому носії інформація про роботу та відпочинок водія» та «без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку», що тягне за собою різність судової практики щодо кваліфікації дій перевізника за недотримання вимог щодо кожного із виді цих понять.

Верховний Суд ухвалою від 21 лютого 2024 року відкрив касаційне провадження на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»).

У відзиві на касаційну скаргу Укртрансбезпека заперечує проти її задоволення. Зазначає про правильність вирішення спору судом апеляційної інстанції із дотриманням норм матеріального і процесуального права.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На підставі направлення на рейдову перевірку від 17 лютого 2023 року та щотижневого графіка перевірок посадовими особами відділу Укртрансбезпеки у період з 20 лютого 2023 року до 26 лютого 2023 року проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Зокрема, 22 лютого 2023 року о 12:15 на 132 км автомобільної дороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» було перевірено транспортний засіб MAN TGL 12250/G NIOTРOL G1216, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , який належить автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював міжнародне перевезення вантажу по маршруту «Польща-Україна» згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №19726.

За результатами перевірки складено акт від 22 лютого 2023 року №33947, у якому зафіксовано порушення суб`єктом господарювання статті 53 Закону, відповідальність за яке передбачена статтею 60 вказаного Закону, а саме відсутні роздруківки даних роботи водія з тахографа з 18:53 10 лютого 2023 року до 20:00 14 лютого 2023 року. У письмовому поясненні водій вказав, що не може знайти (загубив) бланк підтвердження діяльності.

У повідомленні від 24 лютого 2023 року №11849/22/24-23 позивач інформований про розгляд 20 березня 2023 року справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, виявлених під час рейдової перевірки.

Постановою начальника відділу Укртрансбезпеки від 20 березня 2023 року №357188 у зв`язку з відсутністю документів, перелік яких визначений статтею 53 Закону, а саме: відсутня роздруківка даних роботи водія з тахографа з 18:53 10 лютого 2023 року до 20:00 14 лютого 2023 року, відповідальність за яке передбачена абзацом шостим частини першої статті 60 Закону, до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі: 34 000,00 грн.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - «Закон»).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу частини сьомої статті 6 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із частинами сімнадцятої - двадцятої статті 6 Закону рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - «Порядок № 1567»).

За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 53 визначено вимоги до організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.

Частиною третьою статті 53 Закону установлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

документи на вантаж.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (частина сьома статті 53 Закону).

Відповідно до частини восьмої статті 53 Закону водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

За змістом статті 34 Закону автомобільний перевізник повинен серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена статтею 60 Закону.

Так, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац шостий частини першої);

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац одинадцятий частини першої).

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Верховним Судом ухвалою від 21 лютого 2024 року було відкрито касаційне провадження за скаргою ФОП ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються статтею 242 КАС України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, зводяться до питання правомірності винесення оскаржуваної постанови від 20 березня 2023 року №357188 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі: 34 000,00 грн.

Підставою винесення оскаржуваної постанови слугувало встановлення відповідачем порушення статті 53 Закону, відповідальність за яке передбачена статтею 60 вказаного Закону, а саме: відсутні роздруківки даних роботи водія з тахографа з 18:53 10 лютого 2023 року до 20:00 14 лютого 2023 року.

У пункті 15 Порядку №1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання вантажних перевезень перевіряється:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

додержання водієм режиму праці та відпочинку;

виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 53 визначено вимоги до організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.

Так, частиною третьою статті 53 Закону установлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: 1) дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; 2) дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; 3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; 4) сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документи на вантаж.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (частина сьома статті 53 Закону).

Відповідно до частини восьмої статті 53 Закону водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Обставини у цій справі свідчать, що сторони не заперечують факту обладнання автомобіля, який перевірявся Укртрансбезпекою саме цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24 червня 2010 року (далі - «Інструкція №385») картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Тож, наведеними законодавчими та підзаконними нормативними правовими актами встановлено, що автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. До того ж, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Між тим, як встановили суди попередніх інстанцій у цій справі, під час проведення рейдової перевірки виявлено відсутність даних стосовно підтвердження дотримання режиму праці та відпочинку водія за період з 18 год 53 хв 10 лютого 2023 року до 20 год 00 хв 14 лютого 2023 року, які мають бути зафіксовані тахографом (у випадку несправності цифрового тахографа чи пошкодження картки дані записуються від руки на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у тахографі).

Стаття 60 Закону визначає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац шостий частини першої);

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац одинадцятий частини першої).

Як вірно зауважили суди обох інстанцій у цій справі, указані порушення є за своєю суттю різними.

Так, контролюючий орган у цій справі притягнув перевізника до відповідальності саме за абзацом шостим частини першої статті 60 Закону, тобто за виконання міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону.

Суд нагадує, що частиною третьою статті 53 Закону установлено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: 1) дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; 2) дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; 3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; 4) сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документи на вантаж.

Поряд із цим, законодавець виклав статтю 53 Закону таким чином, що включив у її зміст на ряду із іншими документами також вимогу роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв. Тобто, ця вимога - роздруковувати на паперових носіях відповідної інформації з цифрового тахографа також передбачена статтю 53 Закону.

Положеннями статті 60 Закону передбачено різні за своїм складом порушень: відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону (абзац шостий), та порушення вимог використання тахографа, у тому числі без щоденних даних режимів праці та відпочинку (абзац одинадцятий). У першому випадку порушення за умови його доведеності тягне за собою накладення адміністративно-господарського штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в другому - штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме у питанні правозастосування і кваліфікації порушення суди попередніх інстанцій дійшли протилежних висновків у цій справі.

Проаналізувавши законодавчі положення, які регулюють спірні правовідносини, Верховний Суд дійшов висновку, що у цій справі контролюючий орган вірно кваліфікував порушення перевізника саме за абзацом шостим частини першої статті 60 вказаного Закону.

Цей висновок випливає з того, що абзац шостий частини першої статті 60 вказаного Закону визначає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Своєю чергою, вимога роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв чітко визначена саме статтею 53 Закону.

Тож, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу шостого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку аргументам сторін і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи скаржника не спростовують цього висновку й не дають підстав для скасування чи зміни рішення, яке оскаржується.

Зважаючи на викладене, у задоволенні касаційної скарги належить відмовити.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а судові рішення, які оскаржуються, - без змін.

З огляду на результат розгляду справи судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2023 року у справі №140/5466/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Л.О. Єресько,

Судді Верховного Суду