Справа № 280/3077/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/3077/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.)

в адміністративній справі №280/3077/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 08.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-2) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.04.2024 року №61;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити позивачу перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12.03.2024 року №05-59/02 - з 01.01.2021 року, від 12.03.2024 року №05-59/03 - з 01.01.2022 року, від 12.03.2024 року №05-59/04 - з 01.01.2023 року і виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позову посилається на те, що він є суддею у відставці та має право на перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023 року. однак, Відповідач-1 протиправно відмовив у перерахунку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.04.2024 року №61.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12.03.2024 року № 05-59/02 - з 01.01.2021 року, від 12.03.2024 року № 05-59/03 - з 01.01.2022 року, від 12.03.2024 року №05-59/04 - з 01.01.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, перерахованого йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12.03.2024 року №05-59/02 - з 01.01.2021 року, від 12.03.2024 року №05-59/03 - з 01.01.2022 року, від 12.03.2024 року №05-59/04 - з 01.01.2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивач надав органу Пенсійного фонду довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в яких зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у тій довідці, на підставі якої йому проведено нарахування щомісячного довічного грошового утримання, відтак, рішення Головного управління ПФУ в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню. Зазначив, що саме ГУ ПФУ в Харківській області, а не ГУ ПФУ в Запорізькій області має здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі оновлених довідок. В той же час, враховуючи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, виплата перерахованого щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновлених довідок, з урахуванням Порядку № 22-1 має здійснюватися відповідачем-2. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідачем-2) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, на 2021, 2022, 2023 роки не змінився в порівнянні з розміром прожиткового мінімуму 2020 року, відповідно і не змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Відтак, відсутні підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідок Господарського суду Запорізької області від 12.03.2024 року № 05-59/02, №05-59/03, № 05-59/04. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач є суддею у відставці Господарського суду Запорізької області, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 18.02.2016 року.

При обрахунку розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання Господарським судом Запорізької області було взято за основу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020 року, визначеного абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" - 2102 грн. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою видачу та надсилання до ГУ ПФУ в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду, обчисливши розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: з 01.01.2021 року - виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; з 01.01.022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень та з 01.01.023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень.

Однак у задоволенні заяви про видачу оновлених довідок позивачу було відмовлено, що зумовило його звернення до суду із позовом в адміністративній справі № 280/8175/23.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2023 року у справі № 280/8175/23, яке набрало законної сили 20.02.2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Вказаним судовим рішенням:

- визнано протиправними дії Господарського суду Запорізької області (лист від 21.09.2023 року №01/415/23) щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2023 року у відповідності до вимог частини 2 статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01.01.2021 року - виходячи прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень, з 01.01.2022 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривень та з 01.01.2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень;

- зобов`язано Господарський суд Запорізької області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: з 01.01.2021 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з 01.01.2022 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з 01.01.2023 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

На виконання судового рішення в адміністративній справі №280/8175/23 Господарським судом Запорізької області позивачу видано наступні довідки:

- довідку від 12.03.2024 року №05-59/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021року в розмірі 122580грн., у тому числі: посадовий оклад 81720грн., доплата за вислугу років (50%) 40860грн.;

- довідку від 12.03.2024 року № 05-59/03 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2022року в розмірі 133794грн., у тому числі: посадовий оклад 89316грн., доплата за вислугу років (50%) 44658грн.;

- довідку від 12.03.2024 року №05-59/04 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023року в розмірі 144936грн., у тому числі: посадовий оклад 96624грн., доплата за вислугу років (50%) 48312грн.

26.03.2024 року позивач звернувся за місцем перебування на обліку до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищевказаних довідок.

З урахуванням принципу екстериторіальності заява позивача опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви від 26.03.2024 року рішенням від 02.04.2024 року №61, посилаючись на статтю 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», згідно якої прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 року становить 2102 грн., Головним управлінням ПФУ в Харківській області відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача-1 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області. Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Слід взяти до уваги, що в преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (ч.2 ст.4 ЗУ №1402-VIII).

При цьому, в силу вимог частин 1, 2 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно пункту 1 частини 3, частин 4, 5 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 %, більше 5 років - 20 %, більше 10 років - 30 %, більше 15 років - 40 %, більше 20 років - 50 %, більше 25 років - 60 %, більше 30 років - 70 %, більше 35 років - 80 % посадового окладу.

Також, вимогами частин 1-4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років;

дітей віком від 6 до 18 років;

працездатних осіб;

осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону України «Про прожитковий мінімум» №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2189 гривень;

для працездатних осіб - 2270 гривень;

для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2393 гривні;

для працездатних осіб - 2481 гривня;

для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень;

для працездатних осіб - 2684 гривні;

для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні

Сторонами у справі не заперечується, що суддівська винагорода, яка врахована для розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці позивача у справі у 2021, 2022, 2023 роках, розрахована на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.

При цьому, у довідках Господарського суду Запорізької області №05-59/02, №05-59/03, №05-59/04 від 12.03.2024 року розмір винагороди розраховано, виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2021 року - 2270грн.; на 01.01.2022 року - 2481грн.; на 01.01.2023 року - 2684грн.

Так, у відповідності до наданих довідок, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці, складає:

за 2021 рік: 122580грн., у тому числі: посадовий оклад 81720грн., доплата за вислугу років (50%) 40860грн.;

за 2022 рік: 133794грн., у тому числі: посадовий оклад 89316грн., доплата за вислугу років (50%) 44658грн.;

за 2023 рік: 144936грн., у тому числі: посадовий оклад 96624грн., доплата за вислугу років (50%) 48312грн.

Саме на підставі вказаних довідок позивач просив здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, про що подано відповідну заяву до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав органу Пенсійного фонду довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, в яких зазначається суддівська винагорода у більшому розмірі, ніж у тій довідці, на підставі якої йому проведено нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, відповідачем-1 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наведених довідок про суддівську винагороду, оскільки в них визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, при цьому норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII.

Доходячи вказаних висновків відповідачем 1 не враховано, що Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми.

Конституція України не надає Закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у Рішеннях від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.07.2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Також, органом пенсійного фонду помилково не враховано сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права (постанови від 10.11.2021 року у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 року у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 року у справі №400/4904/21, від 24.07.2023 року у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 року у справі №120/2006/22-а, від 02.07.2023 року у справі №240/2978/22, від 27.07.2023 року у справі №240/3795/22, від 13.09.2023 року у справі №240/44080/21, від 21.-0.2023 року у справі №380/25627/21).

Зокрема, Верховний Суд сформулював такі правові висновки:

- Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зміна Законом України Про Державний бюджет України складової для визначення базового розміру посадового окладу судді, є порушенням гарантії незалежності суддів.

Отже, доводи пенсійного органу про необхідність застосування положень Законів України про Державний бюджет на 2021, 2022, 2023 роки, які визначають прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 грн., та відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду, в яких визначена суддівська винагорода, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, ґрунтуються на помилковому застосуванні наведених законодавчих норм та суперечать усталеній практиці Верховного Суду.

Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Харківській області про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

В позові позивач ставить питання про зобов`язання вчинити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Головному управлінню ПФУ в Запорізькій області, оскільки перебуває на обліку у вказаному органі пенсійного фонду.

В той же час, рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці приймалась іншим суб`єктом владних повноважень, а саме, - ГУ ПФУ в Харківській області.

З огляду на вказане, саме ГУ ПФУ в Харківській області, а не ГУ ПФУ в Запорізькій області має здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі оновлених довідок.

В той же час, враховуючи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, виплата перерахованого щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновлених довідок, з урахуванням Порядку № 22-1 має здійснюватися обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області (відповідачем -2).

З метою ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.04.2024 року №61;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12.03.2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12.03.2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12.03.2024 року № 05-59/04 - з 01 січня 2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, перерахованого йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 12.03.2024 року № 05-59/02 - з 01 січня 2021 року, від 12.03.2024 року № 05-59/03 - з 01 січня 2022 року, від 12.03.2024 року №05-59/04 - з 01 січня 2023 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи пенсійного органу (відповідача-2).

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 19.09.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Н.А. Олефіренко