Справа № 420/27950/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27950/23

Перша інстанція суддя Корой С.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.10.2023 № 2189 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а», частини 1, статті 12 Закону №2262-ХІІ;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а», частини 1, статті 12 Закону №2262-XI, з дня подання заяви до уповноваженого органу (ГУ ДФС в Одеській області), а саме з 05 травня 2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як у позивача недостатньо років календарної вислуги для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, на переконання апелянта, чинні положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачають можливість призначення пенсії за вислугу років лише з врахуванням кількості календарних років вислуги.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як він має право на отримання спірної пенсії.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в податковій міліції ДФС України з 14.06.2002 року по 24.09.2021 року на посадах начальницького складу у порядку, визначеному «Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого КМУ РСР від 29.07.1991 року № 114.

На підставі Наказу ДФС України від 15.09.2021 року, №0066-о/д підполковника міліції ОСОБА_1 (М-109860) старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами ГУ ДФЧ в Одеській області звільнено з посади міліції ДФС України у запас ЗСУ.

Вислуга років ОСОБА_1 з урахуванням пільгового стажу складає 28 років 11 місяців 00 днів, про що свідчить наказ про звільнення та Архівний витяг ДФС України.

В подальшому позивач звернувся до територіального підрозділу з реорганізації ДФС України Комісії з реорганізації ГУ ДФС в Одеській області з проханням оформити всі необхідні документи і направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України №2262-ХІІ, однак листом від 09.05.2023 року за № 50ДФС відмолено у задоволенні заяви позивача.

Як стверджує позивач датою такого звернення було 05.05.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі № 420/10781/23 зобов`язано Головне управління ДФС України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання та документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 за № 3-1 та пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вказано у позові та не спростовано відповідачем, на виконання вказаного рішення суду, ГУ ДФС в Одеській області на підставі «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, відповідно до Закону №2262-XII, направило на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання та пакет документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Судом встановлено, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняло рішення від 06.10.2023, № 2189, яким відмовило ОСОБА_1 у призначанні пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби у податковій міліції 24.09.2021 немає необхідної календарної вислуги - 25 років і більше.

Вважаючи рішення Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області від 06.10.2023 року № 2189 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною заявою.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно п. «а» ч. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

При цьому, згідно ст. 17-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, Кабінетом Міністрів України ухвалено постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова КМУ № 393).

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 393 (у редакції чинній на момент звільнення зі служби), встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, період служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 393 (у редакції чинній на момент звільнення зі служби), визначено періоди служби, які мають зараховуватись у збільшеному (пільговому) розмірі до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління ПФУ в Одеській області про відмову в призначенні пенсії позивачу за вислугою років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В даному випадку, пенсійним органом відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугою років через відсутність у нього достатньої кількості календарної вислуги років.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, який є достатнім для призначення спірної пенсії.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року, у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року, у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року, у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року, у справі № 360/1432/19, від 27 березня 2020 року, у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року, у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року, у справі №620/509/19 зробив висновок про те, що для отримання права на призначення пенсії за вислугою років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року, у справі 805/3923/18-а, відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року, у справі № 295/6301/17, а також з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, Верховним Судом зазначено, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою КМУ № 393.

Так, можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у відповідному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок пенсійного органу про те, що визначальною умовою для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, у випадку позивача, є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, позивач має 28 років вислуги (календарної та пільгової), а також звільнений зі служби 15 вересня 2021 року.

В свою чергу, колегія суддів наголошує, що моментом виникнення права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до даних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби, а не норми, які чинні на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду від 15.04.2024 року (справа № 140/11144/23), від 10.06.2024 року (справа № 260/4588/23), від 19.06.2024 року (справа № 200/14248/21), від 25.05.2022 року (справа № 480/4643/20), від 22.06.2 023 року (справа № 480/4288/21).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на призначення спірної пенсії за вислугу років із зарахуванням на пільгових умовах часу проходження служби до вислуги років.

В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян