Справа № 520/26826/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 вересня 2024 року Справа № 520/26826/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в невиплаті мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог п.2 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця станом на момент її виплати за рішенням суду або в розмірі місячного грошовогс забезпечення на військовослужбовця відповідно до останньої займаної мною штатної посадь в військовій частині НОМЕР_2 в випадку, якщо станом на момент виплати я буду звільнений : лав Збройних Сил України або проходитиму військову службу в іншій військовій частині;

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в невиплаті мені відшкодування витрат на відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023, протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до наказ Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 Про затвердження Інструкції пр відрядження військовослужбовців Збройних Сил України відшкодування мені витрати і- відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023;

- визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в утриманні з усіх вид мого грошового забезпечення грошових коштів у якості податку військового збору протягс всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечен: національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федераи протиправними;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог Зако України від 19.06.2022 № 2308-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України ще особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечег військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь в бойових діях в умої воєнного стану відшкодування мені грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу моєї участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 169 КАС України зазначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку ст.171 КАС України, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 КАС України.

Щодо змісту позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами п. 4, 5 ч. 5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до п. 3 п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №826/16958/17.

В позовних вимогах позивач просить суд "зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог п.З ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця станом на момент її виплати за рішенням суду або в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця відповідно до останньої займаної мною штатної посадь в військовій частині НОМЕР_2 в випадку, якщо станом на момент виплати я буду звільнений : лав Збройних Сил України або проходитиму військову службу в іншій військовій частині "

Формулювання у вказаній позовній заяві вимоги " в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця станом на момент її виплати за рішенням суду або в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця відповідно до останньої займаної мною штатної посадь в військовій частині НОМЕР_2 в випадку, якщо станом на момент виплати я буду звільнений : лав Збройних Сил України або проходитиму військову службу в іншій військовій частині " носить умовний характер.

Таким чином, позовна вимога в даній частині не є конкретною та визначеною, та за думкою позивача залежить від певних умов.

Отже, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду уточнену позовну заяву, в якій визначити позовні вимоги в прохальній частині чітко та конкретизовано.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В прохальній частині позивач просить суд визнати дії військової частини НОМЕР_2 , які полягають в невиплаті мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця при переїзді військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом, на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, протиправними та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити відповідно до вимог п.2 ст.9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.1 наказу Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги виплату мені підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця станом на момент її виплати за рішенням суду або в розмірі місячного грошовогс забезпечення на військовослужбовця відповідно до останньої займаної мною штатної посадь в військовій частині НОМЕР_2 в випадку, якщо станом на момент виплати я буду звільнений : лав Збройних Сил України або проходитиму військову службу в іншій військовій частині.

Позивачем заявлено позовні вимоги, які не містять дати, з якої позивач вважає свої права порушеними.

Таким чином, суду також неможливо встановити, чи дотримано позивачем сроки звернення до суду.

Отже, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду уточнену позовну заяву із зазначенням у позовних вимогах дати, з якої позивач вважає свої права порушеними.

Щодо строку звернення до суду

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку ст. 171 КАС України, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимоги, встановленої ст. 161 КАС України.

Так, згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем в тексті позовної заяви, зазначено, що відповідь командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 від 16.07.2024 №1447 позивач отримав на руки особисто 24.07.2024.

Ознайомившись із мотивами, наведеними позивачем у тексті позовної заяви, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22 та від 17.08.2023 року у справі № 380/14039/22.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

З даним адміністративним позовом позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду 24.09.2024 року.

Тобто, позивач звернувся з позовними вимогами щодо відшкодування витрат наі- відрядження в розмірі 116 грн 30 коп. від 30.08.2023 та 744 грн 60 коп. від 29.11.2023 та щодо відшкодування грошових коштів, утриманих з усіх видів мого грошового забезпечення в якості податку військового збору протягом всього часу його участі з 09.07.2022 по 31.01.2023 в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з пропуском строку звернення до суду встановленого ст.233 КЗпП України.

В той же час, із матеріалів позовної заяви судом не встановлено будь-яких інших переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, а у позовній заяві ним не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, позивачу необхідно надати клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Слід звернути увагу позивача на те, що вказані обставини не є надмірним формалізмом та прискіпливим ставленням суду до позивача, оскільки адміністративний суд діє виключно в межах повноважень, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, та КАС України спонукає та зобов`язує учасників справи до активної участі/ролі у вирішенні спору, у тому числі ретельно готуватися та звертатися до суду з максимальним пакетом необхідних документів, зібраних позивачем на стадії підготовки матеріалів позовної заяви.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд на підставі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Відповідно, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військвої частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії поданий з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.

Згідно ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Для усунення вказаних вище недоліків позивачу необхідно:

- надати до суду уточнену позовну заяву (відповідно до кількості учасників справи), в якій визначити позовні вимоги в прохальній частині чітко та конкретизовано, із зазначенням у позовних вимогах дати, з якої позивач вважає свої права порушеними;

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Згідно з ч. 2 ст. 293 КАС України оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військвої частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти календарних днів з моменту отримання даної ухвали.

Невідкладно повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки протягом десяти календарних днів з моменту отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику з усіма доданими до неї документами.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Супрун Ю.О.