Справа № 460/1931/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/1931/20 пров. № А/857/831/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року (суддя Махаринець Д.Є., ухвалену в м. Рівне о 11:30, повний текст складено 05.01.2024) у справі № 460/1931/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Керівник Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна казначейська служба України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2020 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене у листі від 06.03.2020 року №3010-3414/М-02/8-1700/20, та рішенні Управління застосування пенсійного законодавства - відділу з питань перерахунків пенсій №14 від 24.02.2020р. № 17/0315-24, про відмову в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ(у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20, без обмеження її граничного розміру та виплатою різниці в пенсії за минулі 12 місяців; присудити до негайного виконання виплату перерахованої пенсії за один місяць.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене у листі від 06.03.2020 року № 3010-3414/М-02/8-1700/20 та рішення Управління застосування пенсійного законодавства - відділу з питань перерахунків пенсій №14 від 24.02.2020 р. № 17/0315-24 про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 13.12.2019 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VIIв первинній редакції, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати визначеної на підставі інформаційної довідки Прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулі 12 місяців, -за період з 13.12.2018 по 13.12.2019 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року визнано зловживанням процесуальними обов`язками відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1391/20 від 08.05.2020, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 460/1931/ та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023. Стягнуто в дохід Державного бюджету України з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штраф в розмірі 8052 ( вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не погодившись з ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року звернулось в суд з апеляційною скаргою до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, та ухвали нову, якою відмовити ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також, згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням боржником судових рішень в добровільному порядку, позивачем 09.10.2020 р. був отриманий в Рівненському окружному адміністративному суді відповідний виконавчий лист.

Так, згідно з виконавчим листом №460/1931/20 від 09.10.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату з 13.12.2019 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІв первинній редакції, виходячи з розрахунку: 90% від суми місячної заробітної плати визначеної на підставі інформаційної довідки Прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулі 12 місяців, - за період з 13.12.2018 по 13.12.2019.

На підставі пред`явленого до виконання виконавчого листа постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 23.10.2020 р. відкрито виконавче провадження № 63360372, згідно якої боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Слід зазначити, що 01.10.2020 ОСОБА_1 як стягувачем направлено боржнику заяву щодо добровільного виконання судового рішення.

Разом з тим, Пенсійним органом на таку заяву надано відповідь від 30.10.2020 №8604-8329/М-93/8-1700/20 у якій зазначено, що відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014пенсія за вислугу років призначається у відсотках від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Також встановлено, що сума місячної заробітної плати для перерахунку пенсії була визначена судом на підставі інформаційної довідки Прокуратури Рівненської області від 13 лютого 2020 року за № 18-14вн-20.

Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції в ході виконання судового рішення відповідач одноосібно і безпідставно занизив розрахункову величину середнього заробітку для перерахунку пенсії, чим суттєво занизив базу для обрахування розміру пенсії позивача, хоча згідно з інформаційною довідкою прокуратури чітко визначено розмір середнього заробітку в розмірі 80616,49грн.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що боржник самовільно обмежив суму місячної заробітної плати для перерахунку пенсії, відповідно визначив собі менший борг чим присудив суд.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що посилання на вказані вище норми закону наведені пенсійним органом у своїй відповіді можуть стосуватись лише питань саме щодо призначення пенсій вперше, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Слід зазначити, що оскільки прийнятим 13.12.2019 Другим Сенатом Конституційного Суду України Рішенням № 7-р(ІІ)/2019 встановлений такий порядок виконання цього Рішення: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ підлягає застосуванню в первинній редакції: 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок».

Також слід вказати, що Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), окреме положення пункту 26розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Положення пункту 26розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІзі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відтак, частинами 1 та 2 статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Окрім того суд першої інстанції вірно вказав, що боржником не вжито і належних заходів по підрахунку і виплаті різниці в розмірі пенсії за попередній період, як це передбачено судовим рішенням. Ним лише декларується можливість проведення виплат у невизначений термін за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Слід зазначити, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1931/20 спрямоване на захист прав та законних інтересів позивача щодо перерахунку його пенсії, оскільки в його резолютивній частині зобов`язано пенсійний орган вчинити дії конкретного змісту та чітко визначені всі критерії якими повинен керуватись пенсійний орган при проведенні такого перерахунку, це також убезпечує від незаконного застосування відповідачем обмеження розміру середньомісячного заробітку та проведення перерахунку із застосуванням інших сум ніж визначені у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 за №18-14вн-20.

А відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на підставі рішення суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20 відповідач мав би здійснити наступний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 13.12.2019 року, врахувавши суми та їх розміри які визначені саме у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 за №18-14вн-20 та які відповідач відмовлявся врахувати добровільно (у позасудовому порядку).

Проте, як зазначено судом першої інстанції відповідач при здійснені перерахунку пенсії заявника неправомірно відступив від рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20, та не провів перерахунку пенсії позивачу з урахуванням сум вказаних у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 за №18-14вн-20 та не провів виплату різниці в розмірі пенсії за минулі 12 місяців.

Разом з тим відповідач вищенаведені дії, зокрема щодо перерахунку пенсії позивача виконав зі застосуванням протиправно обмеженого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у рішенні суду від 08.05.2020 року не передбачено.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такі дії відповідача порушують законні очікування позивача щодо того, що після вирішення його спору у сфері публічно-правових відносин, йому не доведеться знову звертатись до суду за захистом прав та законних інтересів, які вже захищені раніше ухваленим рішенням суду, яке набрало законної сили.

Як вже було зазначено, статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відтак, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

Частиною першої статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Здійснивши аналіз вказаної норми суд першої інстанції вірно вказав, що дана норма передбачає визнання судом протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем у двох випадках: 1) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача вчиняються/допускаються на виконання рішення суду; 2) якщо протиправні рішення дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень-відповідача порушують права позивача, підтверджені рішенням суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що після здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунку пенсії позивача у відповідності до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20 відповідач порушив права позивача, підтверджені таким судовим рішенням, а саме пенсійний орган: провів перерахунок пенсії позивача виходячи із інших сум ніж визначені у довідці Прокуратури Рівненської області від 13.02.2020 №18-14вн-20; незаконно встановив обмеження максимального розміру пенсії позивача та не виплатив різницю в розмірі пенсії за минулі 12 місяців за період з 13.12.2018 по 13.12.2019.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що управління пенсійного фонду, застосувавши в цьому випадку норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI,допустило вільне і розширене тлумачення його норм і, як наслідок, прийшло до не правильних і таких, що не відповідають законодавству висновків про обмеження розміру пенсії через використання максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. Зокрема, що заробітна плата для обчислення пенсії враховується в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів. Як наслідок, відповідач ухилився від повного виконання судових рішень із надуманих підстав.

Слід зазначити, що у преамбулі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI встановлено, що "цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку".

Відповідно до частини 1 статті 2 дія цього Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI не має жодного відношення до регулювання пенсійних правовідносин, зокрема, передбачених Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.У зв`язку з прийняттям і дією цього Закону не вносились зміни, доповнення в законодавство про пенсійне забезпечення прокурорів.

Колегія суддів зазначає, що у конструкцію частини другої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" вмонтоване словосполучення "з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Законодавець це передбачив з єдиною метою задля правильного визначення заробітної плати, з якої розраховується у відсотковому розмірі пенсія. Тобто у підсумкову суму заробітної плати можуть включатися лиш ті складові, з яких сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року № 1170. Зокрема, це соціальні допомоги та виплати, встановлені колективним договором (працівникам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на народження дитини, сім`ям з неповнолітніми дітьми тощо); одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно із законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним)працівникам), військовослужбовцям при звільненні з військової служби; надбавки та доплати до державних пенсій працюючим пенсіонерам; вихідна допомога у разі припинення трудового договору тощо.

Разом з тим, обмеження розміру пенсії, виходячи із максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, не передбачено жодним нормативно правовим актом, зокрема, Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

Слід зазначити, що питання запровадження головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області обмеження та зменшення розміру пенсій при їх призначенні (перерахунку),виходячи із максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, передбаченого Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, має розглядатися у контексті конституційної заборони звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 3 статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отож, Конституція України визначає лише нижню межу розмірів пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, проте не встановлює жодних обмежень щодо їх максимального розміру.

Відтак, оскільки прийнятим 13.12.2019 Другим Сенатом Конституційного Суду України Рішенням № 7-р(ІІ)/2019 встановлений такий порядок виконання цього Рішення: частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ підлягає застосуванню в первинній редакції: 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок».

Окрім того колегія суддів зазначає, що, Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020, визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), окреме положення пункту 26розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Положення пункту 26розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІзі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Як передбачено частинами 1 та 2статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від14.10.2014 №1697-VІІ, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Слід зазначити, що боржником впродовж більш ніж трьох років з моменту набрання судовим рішенням законної сили, не вжито належних заходів щодо правильного та повного нарахування сум заборгованості та виплаті різниці в розмірі пенсії за попередній період, як це передбачено судовим рішенням. Ним лише задекларовано можливість проведення виплат у невизначений термін за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Як вже було зазначено, рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1931/20 спрямоване на захист прав та законних інтересів позивача щодо перерахунку його пенсії, оскільки в його резолютивній частині зобов`язано пенсійний орган вчинити дії конкретного змісту та чітко визначені всі критерії якими повинен керуватись пенсійний орган при проведенні такого перерахунку, це також убезпечує від незаконного застосування відповідачем обмеження розміру середньомісячного заробітку та проведення перерахунку із застосуванням інших сум ніж визначені у довідці Прокуратури Рівненської області.

Також, як вбачається з матеріалів справи, судом вже вживались передбачені КАС України процесуальні заходи з метою контролю за належним виконанням судових рішень, та ухвалою від 05.07.2023 Рівненського окружного адміністративного суду по справі № 460/1931/20 заяву ОСОБА_1 про визнання дій та рішення протиправними на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задоволено.

Визнано протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неналежного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області вжити заходи щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у відповідності до резолютивної частини рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 у справі №460/1931/20, та виплатити заборгованість недоотриманої пенсії за попередній період, а також провести належні заходи стосовно недопущення в подальшому таких дій посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській надати відомості щодо надходження коштів з Державного бюджету України по виконанню рішень судів за період 2020-2023 роки.

Державній казначейській службі України надати відомості щодо надходження коштів з Державного бюджету України, для виконання рішень судів боржником по яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за період 2020-2023 роки.

У місячний строк з моменту отримання даної ухвали Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області надати відповідь суду про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У місячний строк з моменту отримання даної ухвали Державній казначейській службі України надати відповідь суду про надходження коштів з Державного бюджету України, для виконання рішень судів боржником по яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за період 2020-2023 роки.

Дану ухвалу надіслано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1931/20.

Також надіслано ухвалу на адресу Державної казначейської служби України для відповіді суду про надходження коштів з Державного бюджету України, для виконання рішень судів боржником по яких є Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за період 2020-2023 роки.

Ухвала набирала законної сили негайно після її підписання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі №460/1931/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишено без задоволення, а окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 460/1931/20без змін.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що остаточного і повного виконання судових рішень відповідачем не здійснено, належний розмір нарахувань сум заборгованості відповідачем проведено за день до судового засідання 26.12.2023 (в якому з участю сторін вирішувалась заява позивача в справі щодо судового контролю), відповідно виплат присуджених сум боргу не здійснено взагалі.

Статтею 382 КАС України, зокрема ,вказано що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Згідно звіту про виконання рішення суду від 08.05.2020 року по справі № 460/1931/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не виконано окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі № 460/1931/20 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 по справі №460/1931/20, натомість просить відтермінувати подачу звіту в частині донарахування різниці в розмірі пенсії за минулі 12 місяців, за період з 13.12.2018 по 13.12.2019 року до надання погодження Пенсійним фондом України щодо проведення макетної обробки пенсійної справи ОСОБА_1 .

Як вбачається з відзиву від 20.11.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено 20.11.2023.

Суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачем понад три з половиною роки з незрозумілих причин не виконувалось рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі № 460/1931/20.

За таких обставин, права позивача, підтверджені рішенням суду від 08.05.2020, підлягають захисту на підставі статті 382 КАС України.

Статтями 370, 372 КАС України передбачено, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Слід зазначити, що статтею 45 КАС України визначено перелік дій, які можуть трактуватись судом як зловживання процесуальними правами, а саме: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд першої інстанції вірно вказав, що вказаний перелік не є вичерпним. Так, саме пунктом першим вищевказаної статті зазначено, що зловживанням процесуальними правами є також вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Тобто, суд може з певних підстав розцінити ту чи іншу дію як зловживання процесуальними правами та застосувати до учасників процесу передбачену Кодексом, відповідальність.

Відтак, враховуючи. що судове рішення по справі № 460/1931/20 залишається невиконаним відповідачем, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зловживання відповідачем процесуальними правами та наявність підстав для накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за зловживання процесуальними правами та невиконання судового рішення.

Пунктами 6, 7 частини 5 ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Положеннями ч.1 ст.144 КАС України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно зі статтями 144, 145 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу. До заходів процесуального примусу належить штраф.

Частиною 1 ст.149 встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зокрема у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Вимогами ч.3 ст.149 КАС України передбачено, що у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Відповідно до ч.3 ст.144 КАС України, про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необхідність встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 460/1931/20 та накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в розмірі 8052 грн.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №460/1931/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
Р. М. Шавель