Справа № 340/8882/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/8882/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року (суддя Пасічник Ю.П.)

у справі №340/8882/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо недонарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в повному обсязі в розмірі 600 079,50 грн (620 250,00 грн 20 170,50 грн) за встановлення інвалідності ІІІ групи в 2021 році;

- скасувати протокол від 30.06.2022 №116 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, в чистині виплати ОСОБА_1 неправильно визначеної суми одноразової грошової допомоги за встановлення інвалідності III групи в 2021 році;

- винести нове протокольне рішення, яким зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії - донарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 140 000,50 грн (600 079,50 грн 460 079,50 грн) за встановлення інвалідності ІІІ групи в 2021 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати наказ та виплатити ОСОБА_1 донараховану одноразову грошову допомогу в розмірі 140 000,50 грн (600 079,50 грн 460 079,50 грн) за встановлення інвалідності III групи в 2021 році.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2023 №66 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час його виключення зі списків особового складу не було проведено повного розрахунку в частині виплати одноразової грошової допомоги після встановлення інвалідності при виконанні обов`язків військової служби. Позивач вважає, що йому безпідставно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2021 року, і застосовано прожитковий мінімум, встановлений на 01 січня 2019 року, чим порушується його право на соціальний захист та отримання належної суми грошової допомоги, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо недонарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в повному обсязі в розмірі 547 329,50 грн (567 500 грн 20 170,50 грн) за встановлення інвалідності ІІІ групи в 2021 році.

Скасовано протокол від 30.06.2022 №116 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, в чистині виплати ОСОБА_1 неправильно визначеної суми одноразової грошової допомоги за встановлення інвалідності III групи в 2021 році.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про донарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 87 250,50 грн (547 329,50 грн 460 079 грн) за встановлення інвалідності ІІІ групи в 2021 році.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняття розпорядником бюджетних коштів позитивного рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 виплатити ОСОБА_1 донараховану одноразову грошову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно норм чинного законодавства право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги пов`язано з днем встановлення йому інвалідності, яким є дата, коли інвалідність встановлено вперше. Оскільки позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності з 24.11.2021, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога позивачу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме: станом на 1 січня 2021 року.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи, що в разі прийняття розпорядником бюджетних коштів позитивного рішення про призначення одноразової грошової допомоги, подальша реалізація вказаного рішення покладається, в даному випадку, на ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом видання наказу, тому є підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 після прийняття розпорядником бюджетних коштів позитивного рішення про призначення одноразової грошової допомоги виплатити позивачу донараховану одноразову грошову допомогу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник наполягає на правильності прийнятого ним рішення, зазначає, що датою виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення ступеня втрати працездатності у 2019 році, за якою йому була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 20170,50 грн. Оскільки позивачу ІІІ групу інвалідності встановлено з 24.11.2021, тому позивачу виплачена різниця між одноразовою грошової допомогою, яка вже була виплачена, та повинна бути виплачена за ІІІ групу, станом на 2019 рік, тому датою виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є 2019 рік. Виплата одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивача ОСОБА_1 наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.03.2023 №66 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

В період проходження служби, відповідно до довідки військово-медичного клінічного центру південного регіону від 14.03.2019 №540, за результатами медичного огляду позивача встановлено отримання ним травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.19).

У зв`язку з отриманням травми, відповідно до довідки МСЕК №007983 від 19.11.2019, позивачеві встановлено 15% втрати працездатності, у зв`язку з чим йому проведено виплату одноразової грошової допомоги з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 - 1921 грн, в розмірі 20 170,50 грн.

Згідно довідки до Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №574612 від 24.11.2021 позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с.20).

Пунктом 5 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 30 червня 2022 року №116 позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності (2019), з урахуванням раніше виплаченої суми, в сумі 460 079,50 грн. (1921 х 250 = 480 250,00 20 170,50).

Не погоджуючись з таким рішенням комісії Міністерства оборони України у частині визначення розміру одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі.

Отже, спірним у цій справі є питання застосування прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (2019 року або 2021 року), при визначенні розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, вперше 24.11.2021.

З огляду на фактичні обставини застосування справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п.1 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно положень пп. «б» п. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до встановленого статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ правила призначення і виплати одноразової грошової допомоги якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється (пункт 4 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до абз.4 пп.1 п.6 Порядку №975 в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Виходячи з аналізу наведених правових норм в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає такими, що узгоджуються з нормами чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, доводи скаржника, що встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги; встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим, ані Закон №2011-ХІІ, ані наведений Порядок №975 не ототожнюють такі поняття як встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності і не містять жодних норм, які б давали підстави для висновку, що при визначені розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, застосовується прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому цій особі вперше встановлено ступінь втрати працездатності.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, законодавець, зокрема, пов`язує право на отримання одноразової грошової допомоги з днем встановлення інвалідності. При цьому за прямою нормою Порядку №975 розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності визначається з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

В спірному випадку, позивачу 24.11.2021 вперше встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, тому одноразова грошова допомога позивачу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме: на 1 січня 2021 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність обчислення та виплати відповідачем-1 позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року.

Посилання відповідача-1 на правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі №806/714/18, від 04.03.2020 у справі №240/5688/18 та від 17.06.2020 у справі №0640/3968/18, суд визнає помилковим, оскільки у наведених справах спірним було питання правомірності виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги внаслідок спливу двох років з дня первинного встановлення ступеню втрати працездатності до дня встановлення групи інвалідності, тоді як в цій справі спір виник з приводу застосування прожиткового мінімуму на відповідний рік для обчислення одноразової грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що проводячи розрахунок недоплаченої позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок застосування прожиткового мінімуму станом на 01.01.2019, а не станом на 01.01.2021, судом першої інстанції враховано положення п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII та відповідно розраховано суму недоплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з відрахуванням від неї суми одноразової грошової допомоги, яка була сплачена позивачу у 2019 році у зв`язку з встановленням ступеню втрати працездатності, а саме: 2270 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік») х 250 (підпункт 1 пункту 6 Порядку №975) = 567 500 грн 20 170,50 грн (одноразова грошова допомога, яка була сплачена позивачу у зв`язку з встановленням 15% ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності) = 547 329,50 грн (розмір одноразової грошової допомоги, яка мала бути нарахована позивачу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності) 460 079 грн (розмір одноразової грошової допомоги, яка була фактично нарахована і виплачена позивачу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності) = 87250,50 грн (сума одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка підлягає доплаті позивачу за рішенням суду у цій справі).

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у справі №340/8882/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко