Справа № 460/1315/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/1315/24 пров. № А/857/17981/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі №460/1315/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїУ.М. Нор
дата складання повного тексту рішення12.06.2024
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 460/1315/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оформлену листом від 17.01.2024 №1700-0307-5/3492, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п."а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу - вислуги років період догляду за дітьми, які потребували домашнього догляду, до шести років, з 06.07.2016 по 23.08.2023 та повторно розглянути подання про призначення пенсії від 13.11.2023 №4.2/84-23 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 968,96 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років на дату звільнення зі служби, позаяк період догляду за дітьми, які потребували домашнього догляду, до шести років, з 06.07.2016 по 23.08.2023 р. не зараховується до стажу -за вислуги років.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлявся шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 17.01.2024 №1700-0307-5/3492 є протиправним, позаяк найвищим органом Пенсійного фонду надано роз`яснення, що до вислуги років період догляду за дитиною, яка за медичними документами потребувала такого догляду, зараховується до спеціального стажу вислуги років, але виключно до досягнення дитиною 6 річного віку, що спростовує позицію відповідача та вказує на протиправність відмови у призначенні пенсії.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 в період з 06.03.2000 по 11.10.2023 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, яка зараховується до вислуги років для призначення пенсії на умовах Закону №2262-ХІІ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача народилась донька ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в позивача народився син ОСОБА_3 .

У період з 06.07.2017 по 05.07.2018 (наказ від 29.06.2017 №24/ОС-17), з 06.07.2018 по 05.07.2019 (наказ від 08.06.2018 №9/ОС-18), з 06.07.2019 по 23.08.2020 (наказ від 01.07.2019 №9/ОС-19), з 24.08.2020 по 23.08.2021 (наказ від 21.08.2020 №14/ОС-20), з 24.08.2021 по 23.08.2022 (наказ від 20.08.2021 №10/ОС-21), з 24.08.2022 по 23.08.2023 (наказ №13/ОС-22) позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати як батько, який доглядав за дитиною, що потребує домашнього догляду.

Згідно з наказу про звільнення зі служби від 11.10.2023 №179/ОС-23, та розрахунком вислуги років, загальна вислуга років ОСОБА_1 станом на дату звільнення із органів Державної кримінально-виконавчої служби України складає 25 років 00 місяців 06 днів.

13.11.2023 Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції подало до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років у зв`язку зі звільненням зі служби, що дає право на пенсію за вислугу років, 11.10.2023. Зазначено, що вислуга років для призначення пенсії складає у календарному обчисленні 32 роки 11 місяців 06 днів, у пільговому обчисленні 32 роки 11 місяців 06 днів.

Пенсійним органом та роботодавцем не заперечується факт перебування позивача з 06.07.2017 по 23.08.2023 у відпустці по догляду за дітьми, які потребували домашнього догляду, але не біль як до досягнення дітьми шестирічного віку.

13.11.2023 Західне міжрегіональне управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із поданням про призначення пенсії ОСОБА_1 , до якого долучено заяву про призначення пенсії та необхідні документи.

Листом відповідача від 17.01.2024 №1700-0307-5/3492 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років з підстав відсутності мінімального спеціального стажу вислуги років не менше 25 років. До вислуги років не зарахувало період догляду позивачем за дітьми, які потребували домашнього догляду, з 06.07.2016 по 23.08.2023, оскільки відсутні докази сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вважаючи прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправним, позивач просить задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №2262-ХІІ особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

ОСОБА_1 в період з 06.03.2000 по 11.10.2023 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, яка зараховується до вислуги років для призначення пенсії на умовах Закону №2262-ХІІ.

За змістом наказу про звільнення зі служби від 11.10.2023 №179/ОС-23, та розрахунку вислуги років, вислуга років ОСОБА_1 станом на дату звільнення із органів Державної кримінально-виконавчої служби України в календарному обчисленні - 25 років 00 місяців 06 днів, у пільговому 32 роки 11 місяців 06 днів.

Також з матеріалів справи убачається, що предметом спору є призначення позивачу пенсії за пунктом «а ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Отож, право на пенсію за вказаною нормою п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ виникає за наявності вислуги років -25 календарних років і більше.

Щодо календарної вислуги років, то Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність в особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). Водночас наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов?язкову вислугу всіх календарних днів (365), що в такому разі й буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч. 4 ст. 17 цього Закону, щодо можливості врахування під час призначення пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

Рішення №1700-0307-5/3492 про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугою років за п. а ст. 12 Закону №2262-ХІІ , прийнято Головним управлінням ПФУ в Рівненській області 17.01.2024 року виключно з підстав відсутності у позивача мінімального спеціального стажу вислуги років не менше 25 календарних років. Зокрема до календарної вислуги років не зараховано відповідачем періоду догляду за дітьми, які потребували домашнього догляду до 6 років, з 06.07.2016 по 23.08.2023, оскільки відсутні докази сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вирішуючи спірні правовідносини колегією суддів ураховано, що частиною шостою статті 179 Кодексу законів про працю України, передбачено надання відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, одному з батьків дитини в обов`язковому порядку тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Окрім того, пунктом 3 ч. 1 ст. 25 Закону України Про відпустки також передбачено, що відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Відповідно до частини другої статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

На підставі статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 (далі по тексту постанови іменуємо - Закон № 1058) страховим стажем є період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як визначено частиною другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж для призначення пенсії обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 4 пункту 3-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058 визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 01.01.2004 до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до 01.01.2005.

Позаяк пунктом 1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страхові внески за жінок, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку, сплачуються з 01.01.2005 року.

Водночас, Пенсійним фондом України від 25.06.2008 №10842/02-10 надано лист - роз`яснення Щодо зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною (розміщеним на сайті https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/), відповідно до якого час неоплачуваної відпустки по догляду за дитиною з 3-х до 6 років не зараховується до страхового стажу, для призначення пенсії.

Стосовно ж обчислення спеціального і пільгового стажу, то Пенсійний фонд України у названому листі зазначив, що:

«згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Тобто до спеціального й пільгового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3- і 6- річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки). При цьому страховий стаж для визначення розміру пенсії обчислюється у вищезазначеному порядку» (тобто не зараховується до страхового стажу).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати позивачу саме до спеціального стажу - вислуги років періоду догляду за дітьми, які потребували домашнього догляду, до шести років, з 06.07.2016 по 23.08.2023 та повторно розглянути подання про призначення пенсії від 13.11.2023 №4.2/84-23 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 460/1315/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос