Справа № 200/3100/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року справа №200/3100/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 200/3100/24 (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в повному обсязі відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та додаткової винагороди відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 та постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 зі змінами та доповненнями у розмірі 194 888 грн. 12 коп., з загальними інфляційними втратами в розмірі 15864,69 грн, з загальними штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 11799,52 грн., загальну сума боргу з урахуванням інфляційних витрат та штрафних санкцій в розмірі всього 222 552 гривень 33 копійок;

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 37576,00 гривень, інфляційними втратами в розмірі 1 295,83 грн, штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 715,34 грн., а всього на загальну суму 39 587 гривень 17 копійок.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позову через порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апелянт вважає, відповідач не довів своїми розрахунками розміри нарахувань, їх складову частину та підстави для зміни розмірів додаткової винагороди під час воєнного стану (премія), суд не перевірив ці розрахунки.

Суд першої інстанції при винесенні свого рішенні не звернув увагу на різні посилання відповідача щодо розміру премій за один і той самий період і помилково в своєму рішенні вказав, що нарахування відповідачем в листопаді 2022р. з 04.11.2022р. по 30.11.2022р. здійснювалось з розрахунку 100000 гривень на місяць, однак пізніше віповідач пише в своєму відзиві (а суд копіює в своєму рішенні) що здійснена виплата відповідачем за період з 01.11.2022р. по 30.11.2022р. з розрахунку 30000 гривень на місяць, а всього сплачено 29550 грн.

Також, судом не взято до уваги ті факти, що відповідачем не доведено доказами саме підстави нарахувань в різні періоди часу різних сум додаткової винагороди жовтень 2022р. (з розрахунку 100000 гривень або 30000 гривень на місяць).

Крім того, судом першої інстанції проігноровано наявність рішення від 8 березня 2024 року по справі №200/6598/23 Донецького окружного адміністративного суду по іншої справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , яким визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №791-ОД від 07.03.2023 року в частині визнання бойового медика 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 таким, що відмовився від виконання бойового завдання та призупинення йому виплат грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень 2022 року.

Суд не взяв до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц, в якій вказано, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Таким чином право стягнення інфляційних витрат та 3% річних є безумовним та регулюється Законом як обов`язкова міра відповідальності.

Судом першої інстанції проігноровано, що суспільні відносини з приводу соціального захисту громадян України під час виконання цього обов`язку регламентовані, зокрема, приписами Закону України від 20.12.1991р. №2011- ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» .

Апелянт зазначив, що з моменту мобілізації 04.06.2022р. та по цей час він є військовослужбовцем ЗСУ. Згідно довідки від 17.08.2023р. №9430 військової частині НОМЕР_1 я в період з 31.08.2022р. по 18.09.2022р., з 20.09.2022р. по 30.09.2022р., з 02.10.2022р. по 12.10.2022р., 04.11.2022р. по 31.01.2023р., з 06.03.2023р. по 07.04.2023р., з 20.04.2023р. по 01.05.2023р., з 15.05.2023р. по 22.05.2023р. брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Миколаївської, Херсонської, Донецькій та Луганській областях і є учасником бойових дій (копія є в матеріадах справи).

08.08.2023 року за результатом огляду органами МСЕК позивачу встановлено 20% втрати працездатності: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби», що підтверджується довідкою серії 12ААА № 071828, а датою встановлення страхового випадку в даної довідці стоїть 12.05.2023р., що підтверджує, що він несучи службу в ЗСУ та виконаннуючи обов`язки військової служби на той час, і вже з 15.05.2023р. брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області.

Відповідно до абзацу 3 п. 3. Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п.7. Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Таким чином, згідно норм Законів України саме частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.3 статті 16 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» під час встановлення страхового випадку в даної довідці стоїть 12.05.2023р., що підтверджує, що позивач, несучи службу в ЗСУ та виконаннуючи обов`язки військової служби на той час і по цей час, і відповідно має право на одноразову грошову допомогу при встановлені йому МСЕК 20% втрати працездатності.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Позивачем подано клопотання у справі № 200/3100/24 про перенесення розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 з 30.09.2024 року на іншу дату з огляду на надання можливості добровільного виконання рішення від 8 березня 2024 року по справі №200/6598/23.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в провадженні апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 200/3100/24, а не апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , про перенесеня розгляду якої клопоче заявник.

Крім того, рішення в іншій справі № 200/6598/23 набрало законної сили, тому його подальше добровільне виконання рішення (на що посилається позивач у цій справі) не позбавляє можливості розгляду апеляційної скарги позивача у справі № 200/3100/24.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач є учасником бойових дій, в період з липня 2022 року по кінець вересня 2023 року позивач проходив військову службу в військової частині НОМЕР_1 .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 року №9430 позивач в період з 31.08.2022 по 18.09.2022, з 20.09.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 12.10.2022, 04.11.2022 по 31.01.2023, з 06.03.2023 по 07.04.2023, з 20.04.2023 по 01.05.2023, з 15.05.2023 по 22.05.2023, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Миколаївської, Херсонської, Донецькій та Луганській областях.

Позивач посилається на те, що з рішень Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі № 200/2782/23 та від 08.03.2024 року у справі №200/6598/23 йому стало відомо, що Військова частина НОМЕР_1 всупереч вимог постанови КМУ від 28.02.2023 року № 168 та ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та додаткової винагороди відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 зі змінами та доповненнями, не нарахувала та не сплатила позивачу в повному обсязі заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в загальному розмірі 331 878,06 грн станом на 13.05.2024 року. Часткова сплата заборгованості зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року у розмірі 136989,94 грн була здійснена тільки 14 травня 2024 року, тобто через 1,5 роки з моменту настання зобов`язання про їх сплату. Таким чином, на думку позивача, залишок від часткової сплати боргу відповідачем 14.05.2024 року в розмірі 136989,94 грн з урахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій у розмірі 3% річних становить = 194888,12 грн (331 878,06 грн 136989,94 грн).

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА №071828 від 08.08.2023 року позивачу визначена ступінь втрати професійної працездатності 20%, захворювання - «так», пов`язано з проходженням військової служби.

12.08.2023 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою та відповідними документами щодо виплати одноразової грошової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку він набув в результаті захворювання, пов`язаного з несенням військової служби на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

09.12.2023 року позивач звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в загальному розмірі 331 878,06 гривень, додавши розрахунок заборгованості, а також нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з несенням військової служби.

Відповідей на запити позивача суду не надано.

Листом від 03.04.2024 року № 501/25/1241 Оперативне Командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ВЧ НОМЕР_2 ) повідомило позивача, що у зв`язку з тим, що в довідці МСЕК серія 12ААА №071828 від 08.0.2023 визначена ступінь втрати професійної працездатності 20%, захворювання - так, пов`язано з проходженням військової служби, підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Згідно ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ч.ч. 2-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

За п. 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно п. 3 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

За п. 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє по теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Згідно абз. 1, 3, 4 пункту 1 Постанови № 168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

За п. 2-1 Постанови № 168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту; порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.

25 січня 2023 року Міністерством оборони України внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджені наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44, який набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 лютого 2023 року, пунктом 2 Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, Порядок доповнено новим розділом:

На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

30 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткненню на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про такі нарахування виплати додаткової винагороди позивачу:

- за жовтень 2022 року: 01.10.2022-11.10.2022 з розрахунку 100 000 грн.; 12.10.2022-31.10.2022 р. - з розрахунку 30 000 грн.

- за листопад 2022 року: з 01.11.2022 року по 03.11.2022 року з розрахунку 30 000 грн., з 04.11.2022 р. по 30.11.2022 р. - з розрахунку 100 000 грн.;

- за грудень 2022 року: 01.12.2022-31.12.2022 з розрахунку 100 000 грн.;

- за березень 2023 року: 06.03.2023-14.03.2023 з розрахунку 100 000 грн., 15.03.2023-31.03.2023 з розрахунку 30 000 грн.;

- за квітень 2023 року: 20.04.2023-30.04.2023 з розрахунку 30 000 грн., 01.04.2023-07.04.2023 з розрахунку 100 000 грн.;

- за травень 2023 року: 15.04.2023-21.05.2023 з розрахунку 100 000 грн.

Також, відповідач зазначив, згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року по справі №200/2782/23, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.03.2024 року по справі №200/6598/23 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року №200/2782/23 було виплачено: у грудні 2022 року додаткову винагороду за період 01.11.2022 по 30.11.2022 з розрахунку 30 000 грн. в сумі 30 000,00 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору в сумі 29550,00.

У березні 2023 року була виплачена додаткова винагорода за період 04.11.2022 по 30.11.2022 з розрахунку 70 000 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору в сумі 62055,00.

У квітні 2023 року була виплачена додаткова винагорода за період 06.03.2023- 14.03.2023 з розрахунку 100 000 грн., за період 15.03.2023-31.03.2023 з розрахунку 30 000 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору в сумі 44801,62.

У травні 2023 року була виплачена додаткова винагорода за період 20.04.2023- 30.04.2023 р. з розрахунку 30 000 грн. та 01.04.2023-07.04.2023 р. з розрахунку 100 000 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору за 11 днів та з компенсацію військового збору за 7 днів в сумі 34247,85 грн.

У червні 2023 року була виплачена додаткова винагорода за період 15.04.2023- 21.05.2023 з розрахунку 100 000 грн. з компенсацією військового збору в сумі 22 657,60 грн.

У травні 2024 року було виплачено додаткову винагороду за період 01.10.2022- 31.10.2022 р. з розрахунку 30 000 грн. в сумі 30 000,00 грн. та за період 01.12.2022-31.12.2022 р. з розрахунку 100 000 грн. в сумі 100 000,00 грн. Також була виплачена щомісячна премія за вересень 2022 року в сумі 7564,08 грн. та за грудень 2022 р. в сумі 1512,00 грн. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору в сумі 136989,94 грн.

Також у травні 2024 року було виплачено додаткову винагороду за період 01.10.2022-11.10.2022 р. з розрахунку 70 000 грн. в сумі 24838,71. На картковий рахунок перераховано за мінусом військового збору в сумі 24466,13 грн.

Позивач вважає, що відповідачем частково сплачено заборгованість зі сплати грошового забезпечення та додаткової винагороди за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року у розмірі 136989,94 грн, і така виплата була здійснена тільки 14 травня 2024 року, тобто через 1,5 роки з моменту настання зобов`язання про їх сплату. Таким чином залишок від часткової сплати боргу відповідачем 14.05.2024 року в розмірі 136989,94 грн з урахуванням інфляційного збільшення та штрафних санкцій у розмірі 3% річних становить = 194888,12 грн (331 878,06 грн 136989,94 грн).

Згідно ч.ч. 1-3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За ч. 1 статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За ч.ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно статей 524, 533-535 Цивільного кодексу України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Згідно ч. 2 статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України, частині друга якої передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Суд враховує, що між сторонами у справі відсутні цивільно-правові відносини, відсутнє цивільно-правове порушення з боку відповідача, яке мало б складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинило збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Виплата грошових коштів виникла на підставі рішень суду, які прийняті за правилами адміністративного судочинства, оскільки спір носив публічно-правовий характер, пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби.

У відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку Цивільного кодексу України, як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не може нести відповідальність встановлену статтею 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для нарахування та сплати інфляційних втрат та 3% річних.

Отже, розрахунок позивача, який здійснений з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних суд не бере до уваги, як необґрунтований.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені позову про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення за вересень, жовтень, листопад та грудень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року в повному обсязі відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та додаткової винагороди відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 та постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168 зі змінами та доповненнями у розмірі 194 888 грн. 12 коп., з загальними інфляційними втратами в розмірі 15864,69 грн, з загальними штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 11799,52 грн., загальну сума боргу з урахуванням інфляційних витрат та штрафних санкцій в розмірі всього 222 552 гривень 33 копійок.

Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість зі сплати одноразової виплати за часткову втрату працездатності 20%, яку позивач набув в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 37576,00 гривень, інфляційними втратами в розмірі 1 295,83 грн, штрафними санкціями в розмірі 3% річних в розмірі 715,34 грн., а всього на загальну суму 39 587 гривень 17 копійок.

За ч. 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема:

- встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ч. 2 ст. 16);

- отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби (п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві врегульовано Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Згідно п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

За п. 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

За матеріалами справи 08.08.2023 року за результатом огляду органами МСЕК позивачу встановлено 20% втрати працездатності: «Захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби», що підтверджується довідкою серії 12ААА № 071828.

Відповідачем відмовлено у виплаті спірної грошової допомоги, з підстави того, що в вищенаведеній довідці зазначено: «захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби», замість «захворювання так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби».

Суд враховує, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема (п.п. «б» та «д») п. 21.5 ):

«Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

«Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні

Отже, «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» та «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» є абсолютно різними причинними зв`язками захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв, які застосовуються для призначення різних видів одноразової грошової допомоги та безпосередньо впливають на її розмір.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. (п.21.2 Положення № 402).

Позивач не надав доказів оскарження рішення МСЕК, у якому вказано формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».

За таких обставин невиплата позивачу одноразової грошової допомоги є правомірною.

За п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 200/3100/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко