Справа № 400/6339/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 р. № 400/6339/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача1. Військової частини НОМЕР_1 , острів АДРЕСА_2 , 2. ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; скасування пунктів, щодо звільнення, наказів від 24.06.2021 № 161, від 30.06.2021 № 143,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогами про:

- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови у наданні ОСОБА_1 , щорічної основної відпустки за 2021 рік з подальшим виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- визнання протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2016 року до 30.06.2021 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2016 року до 30.06.2021 року враховуючи базовий місяць січень 2008 року;

- скасування пункту наказу Командувача ВМС ЗС України (по особовому складу) від 24.06.2021 року №161 щодо звільнення позивача з військової служби з календарної дати його видання як протиправний;

- скасування пункту наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2021 року №143 щодо звільнення позивача з військової служби з календарної дати його видання як протиправний;

- зобов`язання Командування ВМС ЗС України поновити ОСОБА_1 на військовій службі.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 , щорічну основну відпустку за 2021 рік з подальшим виключенням зі списків особового складу.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 не виключати ОСОБА_1 , до проведення усіх необхідних розрахунків (виплати індексації грошового забезпечення) зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач не виплатив йому індексацію з 01.07.2016 року до 30.06.2021 року. Позивач вважає, що відповідачем було протиправно звільнено його з військової служби та виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 без надання щорічної основної відпустки за 2021 рік за якою він звертався та звільнено останнього з військової служби за виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 до проведення усіх необхідних розрахунків (виплати індексації грошового забезпечення).

Відповідач на адресу суду подав відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на правомірність дій відповідача. Позивачем у позові не наведено жодного твердження в обґрунтування протиправності дій суб`єкта владних повноважень під час видання оспорюваного наказу. Наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161 позивача звільнено у запас відповідно до підпункту а пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначений наказ видано на підставі рапорту позивача від 04.06.2021 у якому він зазначив про своє бажання звільнитися з військової служби у зв`язку із закінченням контракту.

Відповідно до абзацу 2 пункту12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення). Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України. Права командирів (начальників) щодо звільнення військовослужбовців з військової служби встановлено пунктом 225 Положення. Так, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1. 2 частини п`ятої, пунктами 1.2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. а також командувачами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України.

Видання наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161 здійснено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Відповідно до п 8. Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Прядок) грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Відповідно пункту 1 Розділу XXXI Порядку грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади. Відповідач вважає, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалася військовою частиною НОМЕР_1 , наявність порушень при проведенні розрахунку жодним чином не впливає на законність видання наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161.

Також відповідач вказує, що прийняття рішення щодо надання щорічної основної відпустки, військовослужбовцю, якого звільнено з військової служби належить до повноважень безпосереднього командира (командира військової частини НОМЕР_1 ). Таке рішення також жодним чином не впливає на законність видання наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161.

Позивач не довів, які порушення відбулись при виданні наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161 тому у задоволенні позовних вимог до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України відповідач просить відмовити.

Позивач на адресу суду надав відповідь на відзив просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилається на те, що відповідачі не мали права звільняти його з військової служби без надання щорічної основної відпустки та до моменту виплати заборгованості пов`язаної з невиплатою індексації грошового забезпечення. Позивач вважає, що до повного розрахунку з ним він мав продовжувати перебувати на службі у списках Військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по 30.06.2021.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2021 № 143 з 30.06.2021 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Після звільнення з військової служби позивач не звертався до відповідача з вимогою про виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2016 року до 30.06.2021 року.

Вважаючи протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо ненарахування та невиплати йому при звільненні індексації позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 4 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, згідно з п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Приклад, обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у Додатку № 2 вищевказаного Порядку ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 4 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Судом встановлено, шо наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 за № 161 позивача звільнено у запас відповідно до підпункту а пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вказаний наказ видано на підставі рапорту позивача від 04.06.2021 у якому він зазначив про своє бажання звільнитися з військової служби у зв`язку із закінченням контракту.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Права командирів (начальників) щодо звільнення військовослужбовців з військової служби встановлено пунктом 225 Положення. Так, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1. 2 частини п`ятої, пунктами 1.2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. а також командувачами видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України.

Видання наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161 здійснено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п 8. Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Прядок) грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Відповідно пункту 1 Розділу XXXI Порядку грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Суд приходить до висновку, що виплата грошового забезпечення позивачу при проведенні розрахунку жодним чином не впливає на законність видання наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України ( по особовому складу ) від 24.06.2021 № 161.

Відносно прийняття рішення про надання щорічної основної відпустки, військовослужбовцю, якого звільнено з військової служби вказане належить до повноважень безпосереднього командира військової частини НОМЕР_1 . Таке рішення жодним чином не впливає на законність видання наказу командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161.

Суд також бере до уваги той факт, що позивач в рапорті від 30.03.2021 року вказав, що претензій до командування військової частини не мав. Грошову компенсацію зобов`язано виплатити позивачу за невикористані дні додаткової відпустки за 2017 по 2021 року за 70 діб згідно витягу з наказу від 30.06.2021 №143.

Суд вважає, що позивач не довів, які порушення відбулись при виданні наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.06.2021 № 161.

Тому посилання позивача при обґрунтуванні своїх позовних вимог є безпідставним.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник