Справа № 400/13344/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/13344/23

Головуючий І інстанції: Гордієнко Т.О

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 26.12.2023р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

30.10.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області, що полягають у не зарахуванні у подвійному розмірі стажу її роботи з 01.01.2014р. по 30.06.2023р. (всього 19 років 06 місяців 03 дня) на посадах: сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих КП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок коефіцієнта стажу та перерахунок її пенсії з урахуванням стажу роботи з 01.01.2014р. по 30.06.2023р. (всього 19 років 06 місяців 03 дня) на посадах: сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих КП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради у подвійному розмірі та виплатити різницю пенсії починаючи з 17.08.2023р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно не було обчислено у подвійному розмірі додатковий стаж позивача за роботу на посадах сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих за 19 років 06 місяців 03 дні відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та, відповідно, невірно розраховано коефіцієнт стажу зі страхового стажу 53 роки 09 місяців 12 днів.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не зарахування позивачу у подвійному розмірі стажу роботи з 01.01.2014р. по 30.06.2023р., всього 19 років 06 місяців 03 дня, на посадах: сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих КП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 коефіцієнта стажу та перерахунок пенсії із урахуванням стажу роботи з 01.01.2014р. по 30.06.2023р., всього 19 років 06 місяців 03 дня на посадах: сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих КП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» Южноукраїнської міської ради у подвійному розмірі та виплатити різницю пенсії починаючи з 17.08.2023р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, відповідач 24.01.2024р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просило скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.12.2023р. і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Миколаївській області та призначено дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

20.02.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

01.03.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 14.10.1994р. працювала на посаді сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих, що підтверджується довідкою №2753/01-03 від 18.08.2023р., виданою КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня».

Починаючи з 16.08.2023р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до протоколу призначення пенсії від 25.08.2023р. (рішення №41), страховий стаж ОСОБА_1 складає 53 роки 9 місяців 12 днів, а розмір призначеної пенсії (з урахуванням коефіцієнту стажу - 0,53750) - 9535,01 грн.

Разом із тим, 11.09.2023р. листом за №17749-17168/Г-02/8-1400/23 ГУ ПФУ в Миколаївській області, у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 28.08.2023р. про перерахунок страхового стажу, повідомило про те, що до стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи після 01.01.2004р. зараховуються лише на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі.

Позивач, вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог і, відповідно, наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав та свобод, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (ст.4 Закону №1058-IV).

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Вказаним нормам відповідає також п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637), за приписами якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або ж навчання, а також архівними установами.

Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У свою чергу, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або необхідних записів у ній, які й визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17, від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17 та від 23.09.2021р. у справі №227/4273/16-а.

Матеріалами даної справи підтверджено, що позивач у період з 14.10.1994р. (наказ від 10.10.1994р. №348-Л) працювала на посаді сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих в КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня».

Відповідач, у свою чергу, не заперечує факт роботи позивача в КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» у спірний період, проте зазначає, що відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, окрім випадків, передбачених цим Законом.

Визначаючись щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги і наведених доводів ГУ ПФУ в Миколаївській області, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені у ст.60 Закону №1788-XII.

За змістом вказаної статті, робота в лепрозорних та протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або ж хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних та реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

При цьому, ст.1 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога це комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Фахівцем вважається медичний працівник (фельдшер, медична сестра тощо), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги. Разом із тим, закладом з надання психіатричної допомоги є психіатричний, наркологічний, інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана із наданням психіатричної допомоги.

Згідно преамбули Закону №1058-IV, що набрав чинності з 01.01.2004р., цей Закон розроблений у відповідності до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено ч.4 цієї статті, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим же Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом.

У силу п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону, до приведення законодавства України у відповідність з цим Законом №1058-IV закони України, а також інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-XII, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стразового стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004р.

Згідно зі ст.60 Закону №1788-XII та в силу приписів п.16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, періоди роботи позивача на посаді сестри медичної наркологічного кабінету поліклініки для дорослих підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних вище норм матеріального права була відображена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.12.2021р. у справі №688/2916/17, від 20.04.2022р. у справі №214/3705/17, від 08.06.2022р. у справі №510/1593/16-а та від 27.04.2023р. у справі №160/14078/22.

Жодного спростування вищевказаних висновків відповідачем під час розгляду справи як у суді 1-ї інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не наведено та відповідних доказів не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі пенсійного органу.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 26.09.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко