Справа № 420/36854/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/36854/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Дзісь Андрія Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у справі за позовом адвоката Дзісь Андрія Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення з держави матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2023 року адвокат Дзісь А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) та Державної казначейської служби України в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії за період з 01.01.2015 по 30.06.2021 виходячи із 6 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді недоотриманої державної (основної) пенсії за період з 01.01.2015 по 30.06.2021 з розрахунку різниці від 10 мінімальних пенсій за віком та отриманої пенсії, заподіяної прийняттям неконституційного правового акта, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного рахунку Державного бюджету.

В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат зазначає, що його довіритель перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до положень статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №769-ХІІ (далі - Закон №769-ХІІ).

Як зазначає адвокат, його звернення до ГУ ПФУ в Одеській області, в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про відшкодування шкоди, внаслідок дії частини 3 статті 54 Закону № 796-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі Закон № 76-VIII), якою був обмежений розмір виплачуваної пенсії його довірителю, було залишено без задоволення.

На переконання адвоката, внаслідок прийняття рішення Конституційного суду України від 07.04.2021 у справі № 3-333/2018(4498/18, яким визнані неконституційними положення частини 3 статті 54 Закону № 796-XII в редакції Закону № 76-VIII, його довіритель у період з 01.01.2015 по 30.06.2021 має право на виплату пенсії у розмірі 50% виходячи з 10 мінімальних пенсій за віком.

Покликаючись на положення частини 3 статті 152 Конституції України, яка визначає, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку, адвокат вважає, що його довіритель має право на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної дією частини 3 статті 54 Закону № 796-XII в редакції Закону № 76-VIII.

При цьому, представник позивача зауважує на тому, що частина 3 статті 152 Конституції України має бути застосована як норми прямої дії, оскільки на законодавчому рівні не прийнятий спеціальний закон, який би визначав порядок відшкодування такої шкоди.

Також, мотивуючи вимоги про стягнення з держави матеріальної шкоди, адвокат посилається на статтю 1175 Цивільного кодексу України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні), в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції за аналізом положень чинного законодавства, дійшов висновку, що виплата пенсії з 01.01.2015 по 30.06.2021 у розмірі, визначеному частиною 3 статті 54 Закону №796-ХІІ в редакції Закону № 76-VIII, в період її дії, була правомірною та такі дії державного органу, що здійснює соціальні виплати, відповідали вимогам чинного законодавства.

Суд визнав, що у межах даного спору протиправність або необґрунтованість дій ГУ ПФ України в Одеській області щодо невиплати спірної пенсії у період з 01.01.2015 по 30.06.2021 не встановлені.

Як зазначив суд, позаяк факт протиправних або незаконних дій з боку ГУ ПФ України в Одеській області стосовно позивача не встановлений, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 1175 Цивільного кодексу України, оскільки, на його думку, вказана стаття підлягає застосуванню у випадках, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним і скасовується.

Водночас, як указав суд, у випадках, коли закони чи інші нормативно-правові акти або їх окремі положення визнаються Конституційним судом України неконституційними та у зв`язку з цим втрачають чинність, вказана норма не підлягає застосуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, адвокат Дзісь А.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не дослідив, що з 01.01.2015 був обмежений розмір пенсії осіб, які отримували пенсію відповідно до Закону № 796-ХІІ, у зв`язку із дією частини 3 статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII, яка згодом визнана неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1- р(ІІ)/2021.

Адвокат вважає, що фактом визнання такою, що не відповідає Конституції України частини 3 статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 796-ХІІ, Конституційний Суд України, припинив обмеження майнових прав пенсіонерів з боку держави, яке діяло протягом майже семи років та апріорі завдало їм збитків.

На переконання адвоката, вказані збитки відносяться до шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, вони мають відшкодовуватись державою і за відсутності закону, який установлює порядок такої компенсації, оскільки держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Як указує адвокат, якщо держава не запровадила дієві компенсаційні механізми відшкодування шкоди, заподіяної особі актами і діями, що визнані неконституційними, зокрема, статтею 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII, це не має унеможливлювати захист її прав, які гарантовані Конституцією України, а відтак відсутність відповідного закону не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

ГУ ПФУ в Одеській області та Державна казначейська служба України своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалися.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 21.08.2019 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 1 та є інвалідом 2 групи безстроково, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, та в період з 24.06.2011 по 01.03.2021 отримує пенсію відповідно до Закону № 796-ХІІ.

25.10.2023 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про відшкодування, на користь свого довірителя, матеріальної шкоди, яка виникла внаслідок обмеження розміру виплачуваної пенсії за період з 01.01.2015 по 01.07.2021.

Листом від 22.11.2021, на вказане звернення ГУ ПФУ в Одеській області надало відповідь, в якій зазначило такі обставини.

З 12.02.2013 позивач отримував пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058- IV).

Починаючи, 14.10.2013 пенсія ОСОБА_1 призначена, як особі з інвалідністю, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закон №1058- IV.

Із заявою про перехід на пенсію, згідно Закону № 796-ХІІ, позивач не звертався.

З 01.01.2022, у зв`язку із доцільністю ГУ ПФУ в Одеській області перевела позивача на пенсію в розмірі відшкодування фактичних збитків (відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи), відповідно до Закону № 796-ХІІ та Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11. 2011 (далі Порядок №1210) із розрахунку 70% середньомісячного заробітку, визначеного з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Також відповідач повідомив, що у вказаний період виплата пенсії проводилась у повному обсязі, обмеження розміру пенсії не застосовувалося.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

В апеляційній скарзі адвокат, посилаючись на пункт 4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.04.2021 за №1-р(II)/2021 зазначає, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону №796-XII, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини 3 статті 54 цього закону в редакції Закону №76-VIII,

Відповідаючи на доводи скаржника, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №769-ХІІ (далі і вище - Закон №769-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 49 цього Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 Закону № 796-XII визначає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 54 Закону № 796-XII в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Згідно частини 5 статті 54 Закону № 796-XII порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

23.11.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову, якою затвердив Порядок №1210.

Згідно пункту 11 даного Порядку мінімальний розмір пенсії становить: 1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї: осіб з інвалідністю I групи - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пункт 13 Порядку №1210 визначає, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону №796-ХІІ виплачується, зокрема, особам, які належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з інвалідністю II групи - 379,60 гривень.

28.12.2014 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII (далі і вище - Закон України №76-VIII), яким текст статті 54 Закону України № 796-XII викладений у новій редакції.

Зокрема, частини 3 та 4 замінені положеннями такого змісту: «Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Наведені зміни набрали чинності з 01.01.2015.

07.04.2021 Конституційний Суд України, за результатами розгляду справи №3-333/2018(4498/18) ухвалив рішення №1-р(ІІ)/2021, яким визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину 3 статті 54 Закону України № 796-ХІІ у редакції Закону України №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінет Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вказаного рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 наведена правова норма втрачає чинність через 3 місяці з дня його ухвалення, а Верховна Рада України протягом цього часу має привести нормативне регулювання у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.

Лише у разі не приведення нормативного регулювання у відповідність із Конституцією України та цим рішенням через три місяці з дня його ухвалення застосуванню підлягатиме частина 4 статті 54 Закону України № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 року № 230/96-ВР: «В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком».

29.06.2021 на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» №1584-ІХ (далі - Закон України № 1584-ІХ).

Пунктом 2 розділу І цього Закону частина 3 статті 54 Закону України № 796-ХІІ викладена у новій редакції наступного змісту: «В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень».

Зазначена правова норма доповнена частинами 4 та 5, а саме: «Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України".

Згідно пункту 1 розділу ІІ Закону України № 1584-ІХ цей Закон набирає чинності з 01.01.2022, крім пункту 2 розділу І цього Закону та пункту 2 цього розділу, які набирають чинності з 01.07.2021.

Колегія суддів враховує, що 13.09.2023 Конституційний Суд України ухвалив рішення № 7-р(I)/2023 у справі № 3-51/2021(115/21), яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, за якою норми і положення статті 54 Закону № 796-XII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного Кодексу України згідно із Законом № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII передбачали, окрім іншого, що норми і положення статті 54 Закону № 796-XII зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного Кодексу України втрачають чинність із дня ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 7-р(I)/2023 у справі № 3-51/2021(115/21).

Отже, визнані неконституційними положення статті 54 Закону № 796-XII тільки щодо її застосування у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Слід зауважити, що стаття 54 Закону України № 796-XII, в редакції Закону України № 1584-ІХ, в якій визначений розмір пенсії відповідним категоріям громадян, був прийнятий саме з метою виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021.

Також колегія суддів враховує, що 03.04.2024 Конституційний Суд України у справі № 4-р(І)/2024 за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 № 1584- ІХ, частини 3 статті 54 Закону № 796ХІІ, визнав неконституційною частину 3 статті 54 Закону № 796-XII зі змінами та зазначив, що вона втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 зі змінами.

У цьому рішенні Конституційний Суд України за результатом аналізу статей 3, 16, 50 Конституції України, рішення від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 констатував, що Верховна Рада України Законом №1584-IX повторно запровадила правове регулювання з тим самим недоліком, а саме визначила у частині 3 статті 54 Закону № 796-XII мінімальні розміри державної пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірах менших, ніж їх було гарантовано Законом № 796-XII у редакції «Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР.

Згідно частини 2 статті 152 Конституції України визначає, що Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на викладене, згідно вказаного рішення Конституційного Суду України від 03.04.2024 у справі № 4-р(І)/2024 з урахуванням відстрочення втрати чинності (визнання неконституційної норми), що встановлено самим рішенням, вказана норма втрачає чинність - через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Таким чином, органи Пенсійного фонду, виплачуючи пенсію відповідно до Закону №796-XII у розмірах, визначених Порядком №1210, та з 12.07.2021 з урахуванням норм Закону № 1584-IX, діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Водночас, повертаючись до обставин справи колегія суддів зауважує, що з 12.02.2013 ОСОБА_1 отримував пенсію відповідно до Закону №1058-IV, із заявою про перехід на пенсію, згідно Закону № 796-ХІІ, не звертався, що не заперечується скаржником.

Лише з 01.01.2022, за ініціативою територіального органу Пенсійного фонду, позивач переведений на пенсію, відповідно до положень Порядку №1210 та Закону № 796-ХІІ, яка виплачувалася без обмеження розміру пенсії.

Отож, колегія суддів вважає, що оскільки у спірний період позивач отримував пенсію призначену відповідно до Закону № 1058-IV, твердження адвоката Дзісь А.Р. про порушення прав його довірителя на отримання пенсії за Законом № 796-XII в належному обсязі, є безпідставними.

Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що посилання скаржника, що з 01.01.2015 позивачу був обмежений розмір пенсії як особі, яка отримує пенсію відповідно до Закону №796-ХІІ, у зв`язку із дією частини 3 статті 54 Закону №796-ХІІ, є необґрунтованими.

Жодних доводів та відповідних доказів на спростування вказаного адвокат в апеляційній скарзі не навів.

З приводу тверджень скаржника стосовно того, що відповідно до пункту 4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.04.2021 за №1-р(II)/2021 позивач має право на відшкодування шкоди, якої він зазнав внаслідок дії частини 3 статті 54 цього закону в редакції Закону №76-VIII, колегія суддів зауважує, що рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, на яке посилається скаржник, та рішення від 03.04.2024 № 4-р(І)/2024, не набуває ретроспективної дії у часі а отже в даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 54 Закону № 796-XII яка б передбачала виплату пенсії у період з 01.01.2015 до 30.06.2021 у розмірі встановленому Законом № 796-XII у редакції Закону №230/96-ВР.

Така позиція неодноразово була викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15.04.2021 у справі №373/1978/18.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність територіального органу пенсійного фонду щодо не здійснення позивачеві перерахунку пенсії у спірний період виходячи з 8 мінімальних пенсій за віком та відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям неконституційного акта.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що надала відповідь на поставлені в апеляційній скарзі питання.

У відповідності до ст. ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення - відсутні.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дзісь Андрія Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у справі за позовом адвоката Дзісь Андрія Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення з держави матеріальної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 26.09.2024.