Справа № 380/26708/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 рокусправа № 380/26708/23
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області , місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул.28-ї Армії, 6 (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (відповідач-2), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області про відмову у призначенні пенсії за № 85 від 10.10.2023 року, та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову призначенні пенсії від 10.11.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 03.10.2023 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши період навчання в Бориславському медичному училищі, та періоди роботи на посадах медсестер до спеціального стажу у сфері охорони здоров`я відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із оригінальними документами для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки такі діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015. Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області прийняло Рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років за № 85 від 10.10.2023 року, причому не статті 55 Закону зарахувавши до пільгового стажу, який визначений пункті «е» весь період роботи позивача на посадах медсестри у пансіонатах, та підприємствах (установах), у яких працював позивач.

08.12.2023 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Спеціальний стаж обчислюють за даними трудової книжки. А тому, періоди роботи позивача з 24.12.1986 по 15.08.1988 на посаді медичної сестри в пансіонаті "Карпати", з 08.10.1990 по 01.04.1996 на посаді медичної сестри в пансіонаті "Джерельце"; з 01.10.1996 - санітаркою палатною, з 03.03.1997 по 01.01.1999 медсестрою в пансіонаті Верховина" ВАТ Михайлівський гірничозбагачувальний комбінат"; з 01.08.2000 по 31.03.2004 на посаді медичної сестри в філії ДП "Укрнафтаторгсервіскомплект"; з 05.04.2004 по 27.07.2015 медична сестра ПП "Зелений бір"; з 19.09.2016 по 03.08.2023 старша медична сестра Приватного підприємства Медичний центр "Едельвейс" до спеціального стажу не зараховано, оскільки зазначені підприємства (установи) не передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

14.12.2023 до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до пункту 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1038 передбачено, що особам, які на день набрання чинності, на 11.10.2017, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788. До спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років станом на 11.10.2017 (дата внесення змін до Закону № 1058) не зараховано періоди роботи, за записами трудової книжки НОМЕР_2 від 06.08.1986, оскільки заявниця працювала на підприємствах (установах), які не передбачені Переліком 909.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 21.11.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 12.03.2024 суд витребував додаткові докази.

Ухвалою від 04.04.2024 суд витребував додаткові докази.

05.08.2024 суд скерував інформаційні запити щодо виконання ухвали суду про витребування доказів.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працювала протягом усього періоду здійснення трудової діяльності медичним працівником, а загальний трудовий стаж становить 35 років 05 місяців 2 дні.

03.10.2023 позивач звернувся до відповідача-2 із оригінальними документами для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» оскільки такі діють в первісній редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015.

Відповідач-1 прийняв Рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років за №85 від 10.10.2023, не зарахувавши до пільгового стажу, який визначений пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», весь період роботи позивача на посадах медсестри у пансіонатах, та підприємствах (установах), у яких працював позивач.

Крім цього, відповідач-1 зазначив, що Постановою № 909 від 04.11.1993 не передбачені дані медичні посади позивача, тому це не дає правових підстав для зарахування такого стажу.

Позивач зазначає, що страховий медичний стаж становить 35 років, що є достатнім для призначення пенсії за вислугою років, на момент звернення позивача (03.10.2023) до відповідача-2 із заявою для призначення пенсії у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з рішенням відповідача-1 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

За змістом цієї норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» спостерігається, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати перелік робіт, посад у закладах й установах охорони здоров`я, виконання яких зараховується до спеціального стажу, необхідного для набуття права на призначання пенсії за вислугу років за пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з статею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача є трудова книжка.

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у випадку відсутності останньої або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих, зокрема, за місцем роботи.

Суд встановив, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 , спеціальний трудовий стаж складається із періодів:

- з 05.08.1986 по 08.12.1986 - на посаді медичної сестри у Львівській міській лікарні.

- з 24.12.1986 по 27.09.1990 позивач працював в пансіонаті "Карпати" з 24.12.1986 на посаді медична сестра по 16.08.1988 - переведена інструктором ЛФК;

- з 08.10.1990 по 01.04.1996 пансіонаті "Джерельце" на посаді медичної сестри;

- з 01.10.1996 (прийнята санітаркою палатною), 03.03.1997 переведена медсестрою палатною, звільнена з 21.01.1999 працювала в ВАТ Михайлівському гірнозбагачувальному комбінаті;

- з 01.08.2000 по 31.03.2004 працювала в філії ДП "Укрнафтаторгсервіскомплект" на посаді медичної сестри на водних та фізіотерапевтичних процедурах;

- з 05.04.2004 по 11.01.2016 працювала в приватному підприємстві "Зелений бір на посаді медичної сестри на водних та фізіотерапевтичних процедурах;

- з 19.09.2016 по 03.08.2023 працювала в приватному підприємстві Медичний центр "Едельвейс" на посаді старшої медичної сестри.

Встановлені судом обставини справи щодо зайняття позивачем відповідних посад та працевлаштування у згаданих закладах, сторонами у справі визнаються.

Згідно з наданими ПП "Зелений Бір" документами на час роботи позивача, таке мало ліцензію, видану Міністерством охорони здоров`я України №106038 на здійснення медичної практики, сертифікат відповідності на послуги санаторних та куротних закладів оздоровлюваного характеру № UA9.021.03393-11. У посадовій інструкції сестри медичної з фізіотерапії та водних процедур визначені функції та посадові обов`язки.

Згідно з наданими ПП "Медичний центр "Едельвейс" документами на час роботи позивача, таке мало ліцензію, видану Міністерством охорони здоров`я України №063826. У довідці про зміст та обсяг виконуваної роботи, видану ПП "Медичний центр "Едельвейс" від 20.08.2024 №08, зазначені функції та посадові обов`язки старшої медичної сестри, на посаді якої працював позивач.

Загальний стаж роботи як працівника охорони здоров`я становить понад 32 роки.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Отже, стаж роботи ОСОБА_1 відповідає вимогам пункту «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Між тим, відсутність у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 приватних медичних закладів та пансіонатів не нівелює характер виконуваної позивачкою роботи на посаді лікаря-стоматолога, тобто, виконання таких робіт, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу відповідного відпрацьованого часу, що надає право на пенсію за вислугу років.

Поміж тим, право на набуття пенсії за вислугою років, передбаченої пунктом "е" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пов`язане не лише з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а, насамперед, з посадою, яку обіймає працівник - лікарі та середній медичний персонал.

Таким чином, позбавлення позивача права на пенсію з огляду на відсутність місця її роботи у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, є таким, що порушує її конституційні права на соціальний захист, гарантовані державною.

Окрім цього, відповідачем-1 також прийняв рішення про перегляд рішення про призначення пенсії № 85 від 08.11.2023, яке у заяві про уточнення позовних вимог позивач помилково назвав рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову призначенні пенсії від 10.11.2023 року.

У зазначеному рішенні відповідач-1 вказав:

"Рішення від 10.10.2023 про відмову в призначенні пенсії 08.11.2023 переглянуте, з розрахунку страхового стажу виключено періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_3 від 06.08.1986 з 01.01.1992 по 01.04.1996, з 01.07.1996 по 30.09.1996, з 01.10.1996 по 21.01.1999, оскільки заявниця в цей період працювала на підприємствах, які розташовані на території російської федерації.

Страховий стаж скориговано та винесено рішення 85 від 08.11.2023 про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788 (страховий стаж склав 28 років 10 місяців 11 днів), просимо продовжити подальше опрацювання пенсійної справи."

Щодо періодів роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_3 від 06.08.1986 з 01.01.1992 по 01.04.1996, з 01.07.1996 по 30.09.1996, з 01.10.1996 по 21.01.1999, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території російської федерації, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.

Отже дія цієї угоди розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди. Таким чином, норми Закону №1058-ІV без обмежень розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.

Метою Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Щодо припинення дії зазначеного міжнародного договору для України з 19 червня 2023 року, у зв`язку з рішенням української сторони про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, слід звернути увагу, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірних правовідносинах та на час звернення про перерахунок пенсії, вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 6 згаданої Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

З огляду на викладене, згаданою Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбулася трудова діяльність.

Аналіз наведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Згідно із записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_4 вона працювала, зокрема: з 08.10.1990 по 01.04.1996 на посаді медичної сестри в пансіонаті "Джерельце"; з 01.10.1996 - санітаркою палатною, з 03.03.1997 по 01.01.1999 медсестрою в пансіонаті Верховина" ВАТ Михайлівський гірничозбагачувальний комбінат".

Суд враховує те, що трудова книжка ОСОБА_1 Серії НОМЕР_4 , містить записи про роботу позивача у пансіонаті "Джерельце", пансіонаті Верховина" ВАТ Михайлівський гірничозбагачувальний комбінат", які завірені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містять ні виправлень, ні інших помарок, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Ураховуючи той факт, що стаж позивача підтверджується записами у його трудовій книжці, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 01.04.1996, з 01.07.1996 по 30.09.1996, з 01.10.1996 по 21.01.1999.

Між тим, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахування періоду навчання в Бориславському медичному училищі слід залишити без задоволення, оскільки такі є передчасними. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №85 від 10.10.2023 про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №85 від 08.11.2023 питання щодо зарахування періоду навчання в Бориславському медичному училищі не розглядалось, відповідно право позивача щодо зарахування зазначеного стажу відповідач-1 не порушив. Судовому захисту підлягають лише порушені права. При цьому захист права на майбутнє законодавством не передбачений.

Таким чином, суд вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №85 від 10.10.2023 про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 85 від 08.11.2023 "Про перегляд рішення про призначення пенсії", а тому таке необхідно скасувати.

При розгляді зазначеної справи суд враховує постанову Верховного суду у справі №500/1216/23 від 08.02.2024, у якій суд вказав:

При цьому, суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки, та про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення ГУ ПФУ у Волинській області, проте, зобов`язуючи ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити позивачу відповідний перерахунок та виплату пенсії, не врахував вимоги пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, рішенням якого ОСОБА_1 з 03.10.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви про призначення пенсії, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог з метою поновлення порушених прав позивача та зобов`язує відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що враховується при призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 періоди роботи з 05.08.1986 по 08.12.1986; з 24.12.1986 по 27.09.1990; з 08.10.1990 по 01.04.1996; з 01.10.1996 по 21.01.1999; з 01.08.2000 по 31.03.2004; з 05.04.2004 по 11.01.2016; з 19.09.2016 по 03.08.2023.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, який прийняв протиправні рішення, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №85 від 10.10.2023 про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 85 від 08.11.2023 "Про перегляд рішення про призначення пенсії".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, що враховується при призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 періоди роботи з 05.08.1986 по 08.12.1986; з 24.12.1986 по 27.09.1990; з 08.10.1990 по 01.04.1996; з 01.10.1996 по 21.01.1999; з 01.08.2000 по 31.03.2004; з 05.04.2004 по 11.01.2016; з 19.09.2016 по 03.08.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області , місцезнаходження: 73036, м.Херсон, вул. 28-ї Армії, 6 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович