Справа № 260/3664/24
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Ужгород№ 260/3664/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі відповідач, ГУНП в Закарпатській області), яким просить:

1. Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника ГУНП в Закарпатській області від 25.04.2024 року № 1087 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 (жетон 0072562), у вигляді звільнення зі служби в поліції.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Закарпатській області від 25.04.2024 № 86 о/с «По особовому складу» щодо звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1 (жетон 0072562), старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з 25.04.2024 року

3. Поновити ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з 26.04.2024 року.

4. Стягнути з ГУНП в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 26.04.2024 року по день поновлення, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів.

5. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 28292 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 33 копійки.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що наказ ГУНП в Закарпатській області від 25.04.2024 року за № 86 о/с «По особовому складу» та наказ ГУНП в Закарпатській області від 25.04.2024 року за № 1087 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області» в частині що стосуються ОСОБА_1 , вважає необгрунтованими (з невірно встановленими обставинами), безпідставними, винесеними з порушенням його прав (зокрема право надати пояснення), протиправними та такими, що підлягають до скасування виходячи з наступного.

Позивач не погоджується з цими наказами та зазначає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, не доведена у встановленому порядку, на момент прийняття оскаржуваних наказів його не було притягнуто до адміністративної відповідальності. Наголошує, що підстави для застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції були відсутні.

Ухвалою судді від 31.05.2024 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.06.2024 року ГУНП в Закарпатській області надано відзив на позовну заяву, згідно якого, не визнає позов не визнає в повному обсязі.

Вказує, що відповідно до підпункту 2 пункту 1 вимог наказу Національної поліції України «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» від 19.07.2022 року № 507, керівництвом Національної поліції України прийнято рішення про застосування до працівників поліції найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції за результатами службових розслідувань за фактами перебувають поліцейських на службі в стані сп`яніння.

У даному випадку дисциплінарним проступком визнано дії позивача, які кваліфіковані в межах однієї процедури - дисциплінарного провадження.

За результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області № 1087 від 25.04.2024 року за грубе порушення вимоги частин 1, 2, пунктів 2, 3, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України від 02.07.2015 року № 580 «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, згідно пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

На виконання дисциплінарного наказу, видано наказ ГУНП в Закарпатській області № 86 о/с від 25.04.2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

З приводу обрання виду дисциплінарного стягнення слід відмітити, що відповідно до частин сьомої, восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до ст. ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом ГУНП в Закарпатській області від 25.04.2024 року № 1074 призначено службове розслідування за фактом допущення старшим дізнавачем сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_1 грубого порушення службової та транспортної дисципліни.

Так, з матеріалів службового розслідування встановлено, що під час проведення заходів щодо недопущення випадків зловживання поліцейськими своїм службовим становищем, а також керування автомобілями, як на службі так і поза службою в стані алкогольного сп`яніння, мобільною групою УГІ ГУНП, було отримано відомості про те, що старший дізнавач сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_1 вживає алкогольні напої, а потім може керувати приватним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

З метою перевірки даних відомостей, 24.04.2024 року мобільною групою УГІ ГУНП в складі: старшого інспектора з особливих доручень відділу підтримки майора поліції Олега Тупчія та інспектора цього відділу капітана поліції Анатолія Конкуса, було встановлено, що поліцейський ОСОБА_1 , який перебуває поза службою в цивільному одязі, відпочиває разом з своєю цивільною жінкою ОСОБА_2 в ресторані відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Шевченка, 112, вживаючи алкогольні напої.

Близько 23:00, ОСОБА_1 разом з жінкою, яка тримала на руках немовля, вийшли із вказаного ресторану, після чого, зазначений поліцейський сів за кермо автомобіля марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_2 , та розпочав рух, а слідом за ним поїхали працівники УГІ ГУНП на службовому автомобілі марки «Шкода Карок», д. н. з. НОМЕР_3 . В подальшому, ОСОБА_1 від`їхавши на відстань близько 200 м зупинявся та ввімкнув аварійні сигнали, але після того як побачив, що позаду нього зупинився службовий автомобіль і з нього виходять працівник УГІ ГУНП в однострої, даний поліцейський, різко розпочав рух та на великій швидкості поїхав з місця зупинки, у ході чого, заїхав в двір будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зупинився і вийшов із автомобіля. В цей час, із вищевказаного службового автомобіля, який зупинився поруч, вийшов поліцейський ОСОБА_3 , який підійшовши до ОСОБА_4 представився працівником УГІ ГУНП та мав на меті перевірити факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Однак ОСОБА_5 , з метою уникнення від відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, порушуючи етичні правила поведінки поліцейського, відштовхнув ОСОБА_6 , зірвавши при цьому з його одягу нагрудний реєстратор (боді-камеру), на який проводилася фіксація даної події (реєстратор впав на землю), та різко втік до квартири за місцем проживання ОСОБА_7 (мати дитини ОСОБА_4 ), яка з немовлям на руках стала на вході у під`їзді будинку, не даючи змоги поліцейським УГІ ГУНП наздогнати даного поліцейського.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебував в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з помешкання не виходив, на телефонні дзвінки керівництва не відповідав, що не дало змогу працівникам УГІ ГУНП та наряду поліції в складі: поліцейських СРПП Берегівського РВП ГУНП старших сержантів поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які прибули на повідомлення відразу вжити відповідних заходів щодо документування факту керування даним поліцейським вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (ЄО Берегівського РВП ГУНП від 24.04.2024 № 2983).

В подальшому, за сприяння начальника Берегівського РВП ГУНП ОСОБА_10 , заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення ОСОБА_11 , ОСОБА_5 прибув до вказаного відділу поліції, де за допомогою приладу «Драгер», закріпленого за УГІ ГУНП пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з позитивним результатом - 1.10 % (проміле). У ході проведення вказаного огляду ОСОБА_5 повідомляв працівникам УГІ ГУНП різну інформацію з приводу його перебування в стані алкогольного сп`яніння, спочатку сказав, що вживав алкоголь, після того як прибув додому, а потім стверджував, що алкоголь не вживав і перебуває під дією ліків.

При цьому, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

З метою документування даної події старший інспектор з особливих доручень відділу підтримки УГІ ГУНП майор поліції Олег Тупчій 24.04.2024 року о 23:13 повідомив відділ служби « 102».

За даним фактом відомості зареєстровано в ІКС ІПНП ЄО Берегівського РВП ГУНП від 24.04.2024 № 2983.

ОСОБА_1 перебував поза службою в цивільному одязі без табельної вогнепальної зброї та спецзасобів.

25.04.2024 року інспектор СРПП Берегівського РВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_12 на підставі зібраних матеріалів УГІ ГУНП стосовно ОСОБА_1 склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 488067 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та виніс постанову за серії БАД № 267836 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки було встановлено, що даний поліцейський керував автомобілем марки «Шкода Октавія», н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння та без страхового поліса цивільної відповідальності.

Опитаний з даного приводу поліцейський СРПП Берегівського РВП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_8 повідомив, що 24.04.2024 близько 23:16, на момент коли він ніс службу в складі наряду ГРПП спільно з поліцейським СРПП вказаного підрозділу поліції ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_9 надійшло повідомлення на логістичний планшетний пристрій про порушення ПДР водієм автомобіля марки «Шкода Октавія», д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , який ймовірно перебуває в стані алкогольного сп`яніння (ЄО Берегівського РВП ГУНП від 24.04.2024 № 2983).

Після чого, вони прибули на місце події за місцем проживання ОСОБА_1 , де біля будинку ними було помічено припаркований вищевказаний транспортний засіб, при цьому, водія на місці не було. Зі слів працівників УГІ ГУНП ОСОБА_1 знаходився у квартирі по місцю проживання. На пропозицію поліцейських вийти із квартири ОСОБА_1 не реагував, мобільний телефон не піднімав.

Опитаний з даного приводу поліцейський СРПП Берегівського РВП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_9 надав аналогічне пояснення, як і ОСОБА_8 .

Під час службового розслідування переглянуто відеоматеріал, наданим директором ТОВ «Жайворонок - Пачірта», на якому зафіксовано факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв під час відвідування 24.04.2024 ресторану у відпочинковому комплексі «Жайворонок». Також факт вживання ОСОБА_1 алкоголю підтвердили працівники закладу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Опитаний начальник сектору адміністративної практики Берегівського РВП ГУНП майор поліції ОСОБА_16 повідомив, що 24.04.2024, він заступив на добове чергування відповідальним по підрозділу. Близько 23.15, йому зателефонував оперативний черговий та повідомив, що в АДРЕСА_2 , працівниками УГІ ГУНП було виявлено автомобіль під керуванням поліцейського ОСОБА_1 . Після чого, він одразу виїхав на місце події, де знаходився припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia», д. н. з. НОМЕР_2 , а водія на місці не було. Встановивши місце проживання ОСОБА_1 , він разом з працівниками УГІ, постукав до дверей квартири поліцейського, на що їм його спімешканка ( ОСОБА_17 ), повідомила, що їй невідомо де на даний час перебуває ОСОБА_1 . Після чого, ОСОБА_16 зателефонував ОСОБА_1 , однак, слухавку ніхто не підняв (телефон знаходився поза зоною досяжності).

Опитаний начальник сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_18 повідомив, що 24.04.2024, близько 23:50 йому зателефонував начальник СВ Берегівського РВП ГУНП підполковник поліції ОСОБА_19 та повідомив, що старший дізнавач Берегівського РВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не виконував вимоги працівників УГІ ГУНП, порушив етичні правила поведінки поліцейського. Після вказаного, ОСОБА_18 прибув до Берегівського РВП ГУНП, де працівниками УГІ ГУНП, в присутності ОСОБА_18 було проведено освідчення ОСОБА_1 на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Опитаний з даного приводу начальник Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_20 , повідомив, що 24.04.2024 о 23:59 йому зателефонував оперативний черговий ОСОБА_21 та повідомив, що працівниками УГІ ГУНП було задокументовано факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння старшим дізнавачем СД Берегівського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 . Після чого, він дав вказівку скерувати на місце події відповідального по підрозділу, а сам прибув до Берегівського РВП ГУНП.

В подальшому, 25.04.2024 року о 01:15 в його службовому кабінеті було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою спеціального приладу, газоаналізатора «Drager», за результатом якого даний поліцейський перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,10 % проміле.

В ході службового розслідування ОСОБА_1 від дачі пояснення відмовився, скориставшись правом наданим статтею 63 Конституції України, про що членом дисциплінарної комісії ОСОБА_22 складено акт про відмову від дачі пояснень від 25.04.2024 року № 528/106/32-2024.

За результатами службового розслідування, наказом ГУНП в Закарпатській області № 1087 від 25.04.2024 року, за грубе порушення вимоги частин 1, 2, пунктів 2, 3, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України від 02.07.2015 № 580 «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, згідно пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту НПУ, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

На виконання дисциплінарного наказу, видано наказ ГУНП в Закарпатській області № 86 о/с від 25.04.2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до п 6, ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з наказом про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та вважаючи протиправним своє звільнення із служби в поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом № 580-VIII.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною 1 статті 23 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII установлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина третя статті 11 Закону №580-VIII).

У контексті наведеного необхідно зазначити, що працівник поліції в особистій поведінці - у службовий та позаслужбовий - час повинен дотримуватись Конституції України, законів України та Статуту, Присяги поліцейського, повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції та їх працівників у очах громадськості.

Частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Нормативно-правовим актом, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, є Дисциплінарний статут.

За змістом преамбули Дисциплінарного статуту дія останнього поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За приписами пунктів 1, 2, 4, 6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Пунктом 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту імперативно установлено, що під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Як передбачає стаття 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Враховуючи наведені приписи, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків, недотримання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, наказів Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а так само у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування. Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за № 1355/32807; далі - Порядок № 893); він конкретизує процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, визначає права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (серед іншого).

Згідно з пунктами 4, 7, 13, 14 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Отже, у ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Так, предметом спору в цій справі є правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Із аналізу наведених вище норм слідує, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі невиконання чи неналежного виконання службової дисципліни. Обставини щодо вчинення особою дисциплінарного проступку, встановлюються у ході службового розслідування щодо особи порушника, призначеного начальником за фактом вчинення проступку.

У свою чергу, висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставин, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Такі обставини повинні бути встановлені членами дисциплінарної комісії під час проведення службового розслідування на підставі зібраних ними матеріалів та пояснень осіб, яким відомі обставини щодо яких здійснюється службове розслідування.

Так, виходячи зі змісту оскаржуваних наказів ГУНП в Закарпатській області №1087 від 25.04.2024 року та № 86 о/с від 25.04.2024 року позивача звільнено зі служби в поліції за вчинення грубого дисциплінарного проступку, порушення вимог частин 1, 2 пунктів 2, 3, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, пункту 2.9 Правил дорожнього руху, що виразилось у грубому порушенні службової дисципліни та керуванні 24.04.2024 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Передумовою для призначення службового розслідування, за результатами якого було складено Висновок від 25.04.2024 року, який став підставою для прийняття оскаржуваних наказів про звільнення позивача було, зокрема нібито, керування поліцейським ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, втечі з місця події та складання відносно останнього матеріалів про адміністративні правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 488067 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БАД № 267836 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Станом на момент прийняття оскаржуваних наказів позивачем були оскаржені матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2024 року по справі № 297/2004/24, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У вказаній постанові зазначено, що з рапорту старшого інспектора з особливих доручень відділу підтримки УГІ ГУНП в Закарпатській області майора поліції Тупчій О. та інспектора відділу підтримки УГІ ГУНП в Закарпатській області Конкус А. вбачається, що ОСОБА_23 та ОСОБА_24 як працівники поліції отримали інформацію, що діючий працівник поліції нібито потім може керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та з метою перевірки даних відомостей, вирішили прослідкувати та задокументувати даний факт можливого правопорушення.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів судом було достеменно встановлено, що інспектор з особливих доручень відділу підтримки УГІ ГУНП в Закарпатській області майор поліції Тупчій О. та інспектор відділу підтримки УГІ ГУНП в Закарпатській області Конкус А., маючи наявну інформацію про можливе вчинення правопорушення в порушення чітко визначених законом завдань для них як представників поліції, грубо ігноруючи вимоги всіх нормативних актів замість того щоб перед початком руху впевнитися в наявності ознак правопорушення та забезпечити публічну безпеку, порядок, протидіяти можливому вчиненню правопорушення, вони нехтуючи охороною прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави почали переслідувати автомобіль в якому перебували четверо осіб (включаючи двох малолітніх дітей), не скориставшись обов`язком недопущення підозрілої особи до кермування, а і елементарної негайного припинення руху шляхом зупинки транспортного засобу.

Крім цього під час огляду долучених інспектором СРПП Берегівського РВП капітаном поліції ОСОБА_12 відеодоказів, суд вимушений констатувати, що деякі відеоматеріали виготовлені з стаціонарних відеокамер розважального закладу, природа їх походження суду не відома і законність отримання даних доказів викликає сумнів.

Крім цього на відеозаписі, на якому зафіксовано факт освідчення ОСОБА_1 та акт огляду на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, містять розбіжності, які так само викликають сумнів законності - як мінімум (якщо не факт фальсифікації доказів). Так, в акті який був складений інспектором з особливих доручень відділу підтримки УГІ ГУНП в Закарпатській області майором поліції Тупчій О. вказано, що присутні ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , однак при огляді в судовому засіданні відеозапису - начальник СД Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області підполковник ОСОБА_18 відсутній, натомість присутні дві інші особи, які з невідомих суду причин до акту не занесені.

Крім цього, у відеозаписі освідчення стану сп`яніння чітко чути, що ОСОБА_1 не згідний з результатами освідчення , однак інспектором не було запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, що не відповідає вимогам спільного Наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735.

Поліція склала протокол ААД №488067 від 25.04.2024 року за керування у стані сп`яніння, однак із матеріалів справи про адмінправопорушення не вбачається, що час та місце події відбувалося 24.05.2024 року 22 годині 50 хвилин в АДРЕСА_2 , а протокол був складений тільки о 17 годині 02 хвилини 25.04.2024 року інспектором СРПП Берегівського РВП капітаном поліції ОСОБА_12 в місті Ужгород вул. Ракоці, 13. Крім цього інспектор Данило В. П. на місці зупинки не був присутній, факту правопорушення не виявляв та не фіксував.

Оскільки інспектором належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то суд дійшов висновку що дії інспектора СРПП Берегівського РВП капітана поліції ОСОБА_12 були неправомірні, відтак, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, основний доказ на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо керування ОСОБА_1 , транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння диск з відеозаписом з місця події не містить, отже даний доказ є неналежним, так як не підтверджує існування викладених у протоколі обставин.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пунктом 3 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893), визначено, що службове розслідування не призначається в разі надходження до органу (підрозділу, закладу, установи) поліції чи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - ЗВО), матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. У цьому разі рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Проте як зазначено вище, Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2024 року по справі № 297/2004/24, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд зазначає, що висновки про результати службового розслідування за фактом допущення порушення службової дисципліни старшим дізнавачем сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_1 , в цій частині, є безпідставним, такими що суперечать обставинам справи та свідчать про відсутність складу дисциплінарного проступку.

За приписами пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Таким чином, відповідачем при проведенні службового розслідування не було дотримано приписів ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 4 розділу V Порядку № 893, оскільки не було з`ясовано обставин вчинення дисциплінарного проступку, та зроблена помилкова кваліфікація дій позивача щодо складу дисциплінарного проступку.

Отже, суд приходить висновку про те, що факт порушення позивачем службової дисципліни ГУНП в Закарпатській області службовим розслідуванням не доведено.

Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07.02.2020 року по справі №260/1118/18, від 08.08.2019 року по справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 року по справі №800/508/17, від 02.10.2019 року по справі № 804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 року по справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Таким чином, дисциплінарна комісія відповідача під час складання висновку службового розслідування та прийняття оскаржуваних наказів не врахувала положення ст. 12, п. 3, 4 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ, пункту 4 розділу V Порядку № 893, а саме наявність чи відсутність в діях позивача складу дисциплінарного проступку його характер, обставини, за яких він був вчинений, особу позивача ступінь його вини, позитивну характеристику, попередню поведінку.

Враховуючи вищевикладені обставини, встановлені у висновку службового розслідування, вони не підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку та до нього не може бути застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби, оскільки сукупність зібраних даних не доводить вини позивача та свідчить про відсутність підстав для про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин наведені недоліки призвели до помилкової оцінки дій позивача, та безпідставної необхідності застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що наказ ГУНП в Закарпатській області № 1087 від 25.04.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області» в частині, що стосується застосування до старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, та відповідно прийнятий на його підставі наказ № 86 о/с від 25.04.2024 року, про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області з 25.04.2024 року - прийняті безпідставно, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу обґрунтованості та розсудливості, є протиправними та відповідно підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області з 25.04.2024 року, суд зазначає наступне.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року у справі «Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді, як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст.235 та статті 240-1 КЗпП України, тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, єдиним можливим рішенням суду є поновлення такого працівника на займаній або прирівняній до займаної посаді.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що відповідач звільнив позивача з порушенням порядку, установленого законом, а тому, відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов`язаний поновити його на попередній посаді.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок №260).

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року у справі № 808/928/16, де вирішувалося питання, у тому числі про стягнення на користь поліцейського суми середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, відзначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Таким чином, ураховуючи, що, на день звільнення позивача зі служби в поліції норми вказаного Порядку № 260, який є спеціальним нормативно-правовим актом для нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, є діючими, вони підлягають застосуванню для визначення розміру грошового забезпечення.

Так, пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, указаним нормативним актом встановлений порядок обрахунку виплати грошового забезпечення поліцейського за кожний календарний день, що за суттю аналогічно поняттю середньої заробітної плати. Так, вказана сума визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Наведений висновок узгоджується й з позицією Верховного Суду (зокрема, постанови від 14.11.2019 року у справі № 814/695/16 та від 19.07.2018 року у справі №805/1110/17-а), яка полягає у тому, що зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Згідно довідки ГУ НП в Закарпатській області від 10.06.2024 року № 443/106/5-2024 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 із розрахунку календарних днів складає 802,06 грн.

Кількість календарних днів вимушеного прогулу у період з 26.04.2024 року (наступний день після дня звільнення позивача) по 30.09.2024 року (день прийняття рішення суду) складає 158.

Таким чином, стягненню з ГУ НП в Закарпатській області на користь позивача належить грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 26.04.2024 року по 30.09.2024 року в сумі 126725,48 грн. (802,06 грн. х 158 календарних днів), з урахуванням податків і зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

У відповідності до ст. 139 КАС України та в зв`язку з відсутністю судових витрат сторін, судові витрати не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13 ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 25 квітня 2024 року № 1087 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області" частково - в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 25 квітня 2022 року № 86 о/с частково - в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

4. Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на займаній на час звільнення посаді старшого дізнавача сектору дізнання Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 26 квітня 2024 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 126725,48 грн. (сто двадцять шість тисяч сімсот двадцять п`ять гривень сорок вісім копійок).

6. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24062,00 грн. (двадцять чотири тисячі шістдесят дві гривні) підлягає до негайного виконання.

7. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті