Справа № 420/30057/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головних управлінь Пенсійного фонду України в Одеській та Вінницькій областях щодо не зарахування ОСОБА_1 в страховий стаж періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в пільговому обчисленні трудового стажу роботи районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Про відмову у призначенні пенсії №74 від 21.12.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 24.10.2022 року він досяг пенсійного віку, у зв`язку з чим 19.12.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницької області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області № 74 від 21.12.2022 року відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу, передбаченого діючим законодавством. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що при необхідному страховому стажу відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 29 років, страховий стаж становить 26 років 5 місяців 10 днів.

Щодо розрахунку стажу для призначення пенсії, позивач зазначає, що під час обчислення страхового стажу для отримання пенсії за віком періоди роботи в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі враховані відповідачем у розмірі один рік за один рік, а не один рік за шість місяців, як передбачено законодавством.

Позивач посилається на положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де передбачено, що громадяни України, які працювали в районах Крайньої Півночі або у прирівняних до них районах мають право на пільгове обчислення страхового стажу за період роботи у даній місцевості до 1 січня 1991 року відповідно до законодавства що діяло раніше. Так, відповідно до абз.7 ст. 94 Закону РФ «Про державні пенсії в Російської Федерації» від 20.11.1990 № 340-1, який був чинним під час роботи позивача у зазначених умовах, при підрахунку трудового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі обчислюються у пільговому порядку - в полуторному розмірі.

Щодо підтвердження стажу для призначення пенсії позивач пояснює, що з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року працював водієм, машиністом автокрана в Управлінні технологічного транспорту НГДУ «Повхнафта», що складає 07 років 08 місяців 16 днів; з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року - водієм в Когалимському управлінні технологічного транспорту №4, що складає 09 років 01 день; з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року - водієм автомобіля в Управлінні технологічного транспорту №3, що складає 04 роки 18 днів; з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року - машиністом пересувного компресора в особливих умовах праці список № 2 в Управлінні технологічного транспорту №3, що складає 07 років 19 днів; що у сукупності становить 27 років 09 місяців 23 днів, та з урахуванням інших періодів роботи дає необхідний страховий стаж у 29 років, а саме 35 років 07 місяців 12 днів.

Таким чином, позивач стверджує, що підстави для відмові в призначені йому пенсії за віком були відсутні.

Як зазначено у позові, 25.08.2023 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Одеській та у Вінницькій областях із заявою про здійснення перерахунку обчислення страхового стажу за періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, що складає 07 років 08 місяців 16 днів, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, що складає 09 років 01 дня, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, 04 роки 18 днів, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року, що складає 07 років 19 днів, зарахувавши рік роботи у ці періоди за один рік і шість місяців та призначити пенсію за віком з 24.10.2022 року. Проте, листами від 11.09.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області та від 15.09.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу відмовлено, що слугувало підставою звернення до позивача до суду з даним позовом.

Як наслідок позивач оскаржує незарахування йому у страховий стаж періодів роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в пільговому обчисленні трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Позивач стверджує, що періоди його роботи в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі та в особливих умовах праці підтверджуються відміткою в трудовій книжці, де є штамп, на якому надруковано російською мовою «местность приравненная к районам Крайнего Севера», а також уточнюючими довідками ТОВ «Лукойл-Західна Сибір» № 16/2-12/3-1444 від 05.09.2022 року та № 16/2-12/3-1445 від 05.09.2022 року, згідно яких зазначені підприємства знаходяться у Ханти-Мансійському автономному окрузі АО-Югра Тюменської області РФ, г.Когалим (місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, районний коефіцієнт 1.7). Підстави для незарахування вказаних періодів роботи до стажу роботи у розмірі один рік за один рік шість місяців, на переконання позивача, відсутні.

Ухвалою від 07.11.2023 року адміністративний позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом: звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з вказівкою поважних причин його пропуску.

На усунення вказаних недоліків позивачу надано 10-денний строк з дня отримання копії ухвали.

28.11.2023 року від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Про відмову у призначенні пенсії №74 від 21.12.2022 року. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Про відмову у призначенні пенсії №74 від 21.12.2022 року повернуто позивачеві. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головних управлінь Пенсійного фонду України в Одеській та Вінницькій областях щодо не зарахування ОСОБА_1 в страховий стаж періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в пільговому обчисленні трудового стажу роботи районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, та відкрито провадження у справі в цій частині позовних вимог. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

18.12.2023 року на виконання ухвали суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надані копії матеріалів з пенсійної справи позивача.

02.01.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно поданого відзиву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи на те, що розгляд документів, наданих для призначення пенсії позивачу провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яким прийнято рішення №74 від 21.12.2022 року про відмову у призначені пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу.

Щодо зарахування до стажу періодів роботи позивача з 02.10.1984 по 22.11.1989, з 24.11.1989 по 25.11.1995, з 26.11.1995 по 08.12.1998, з 09.11.1998 по 22.07.2003 в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в кратному обчисленні, відповідач зазначив наступне.

Робота в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.03.1960 до 01.01.1991 зараховується до стажу в полуторному розмірі за умови, що працівник мав право на пільги, встановлені ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Пільги по зарахуванню роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях прирівняних до них, в пільговому обчисленні надавались працівникам переведеним, направленим чи запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі чи в місцевостях, що прирівняні до районів Крайньої Півночі із інших місцевостей країни за умови, що працівники уклали строкові договори про роботу в цих районах.

Також відповідач посилався на пункт 7 Порядку №637, яким передбачено, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тому пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими названими вище нормативно-правовими актами. Необхідною умовою для застосування кратності є укладання трудового договору строком на 5, 3 чи 2 роки.

Отже, як переконує відповідач, необхідною умовою для застосування кратності є укладення строкового трудового договору. Якщо пенсіонер не може надати трудовий договір, то документами, які будуть служити підставою для застосування кратного обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі можуть бути: трудова книжка, в якій є існуючий штамп підприємства про поширення пільг щодо обчислення стажу роботи (тільки записи в трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не достатньо для обчислення стажу з урахуванням кратності); довідка підприємства, установи, організації, де працювала особа, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період на який його було укладено і розповсюдження на особу пільг щодо обчислення стажу за цей період. Враховуючи зазначене, у випадках, коли особа працювала в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.03.1960 по 01.01.1991, то ці періоди роботи можливо зарахувати до загального стажу роботи в пільговому обчисленні при наявності трудового договору.

Таким чином відповідач стверджує, що оскільки, в матеріалах пенсійної справи позивача відсутній трудовий договір про період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та відсутня інформація про користування пільгами, право на зарахування роботи в кратному обчисленні відсутнє, відповідно рішення прийнято було правомірно та у відповідності до чинного законодавства.

02.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на таке.

Відповідач підтвердив, що позивач 19.12.2022 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Щодо пільгового зарахування до стажу періодів з 02.10.1984 року по 22.11.1989 року, з 24.11.1989 року по 01.01.1991 року, відповідач зазначив, що робота в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.03.1960 до 01.01.1991 зараховується до стажу в полуторному розмірі за умови, що працівник мав право на пільги, встановлені ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». Згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» із змінами та доповненнями, пільги по зарахуванню роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях прирівняних до них, в пільговому обчисленні надавались працівникам, переведеним, направленим чи запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі чи в місцевостях, що прирівняні до районів Крайньої Півночі із інших місцевостей країни за умови, що працівники уклали строкові договори про роботу в цих районах терміном не менше 3-х років.

Також відповідач зазначив, що приписами підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», який затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 визначено, що за період роботи до 01 січня 1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, відповідач посилається на те, що пільгове обчислення стажу роботи проводиться саме на підставі такого строкового трудового договору або на підставі інших документів, які підтверджують право на пільги працівника, що працював у районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Однак, у зв`язку з відсутністю у позивача документів про користування пільгами за періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в Головного управління відсутні законні підстави для застосування кратного обчислення при зарахуванні відповідних періодів роботи.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів з 02.01.1991 року по 08.12.1998 року, з 09.11.1998 року по 22.07.2003 року, відповідач зазначив, що внаслідок припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року, підстави для його зарахування відсутні. До страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991 року.

Також відповідач зазначив, що для зарахування до страхового стажу періодів з 02.01.1991 року по 08.12.1998 року, з 09.11.1998 року по 22.07.2003 в кратності немає законних підстав, з тих підстав, що законодавством було передбачено застосування кратності лише по 01.01.1991 року.

Таким чином, відповідач наполягає на тому, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 26 років 5 місяців 10 дні, чого недостатньо для призначення пенсії за віком.

16.01.2024 року позивач подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач заперечував щодо доводів відповідачів про те, що пільгове обчислення стажу роботи проводиться саме на підставі строкового трудового договору, посилаючись на те, що для обчислення пільгового стажу при роботі у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Позивач стверджує, що відповідними записами в його трудовій книжці, де є відмітка у вигляді штампу «местность приравненная к районам Крайнего Севера», а також рукописний текст такого ж змісту, та уточнюючими довідками ТОВ «Лукойл-Західна Сибір», підтверджуються відповідний стаж.

Щодо періоду після 01.01.1991 року позивач зазначив, що згідно норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, чинних на час виникнення у нього права на пенсію, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Так, відповідно до абз.7 ст. 94 Закону РФ «Про державні пенсії в Російської Федерації» від 20.11.1990 № 340-1, який був чинним під час роботи позивача у зазначених умовах, при підрахунку трудового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі обчислюються у пільговому порядку - в полуторному розмірі.

З огляду на викладене позивач наполягав на заявлених позовних вимогах.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 19.12.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 73-74).

Згідно Розписки-повідомлення, заяву від 19.12.2022 року зареєстровано за №1314. Разом із заявою позивачем подавались такі документи: Довідка про присвоєння ІН; Паспорт громадянина України; Військовий квиток № НОМЕР_1 ; Довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 за №67/2-1-334, №67/2-1-335; Документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637; Трудова книжка серії НОМЕР_2 ; інші документи (а.с. 75).

Заява позивача від 19.12.2022 року за принципом екстериторіальності була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідно до п. 1.1 розд. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.12.2022 року №74 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.12.2022 року відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 11, 80, 101).

Відповідно до змісту цього рішення:

Вік заявника 60 років;

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років;

Страховий стаж особи - 26 років 5 місяців 10 днів;

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами та відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу до страхового стажу зараховано всі періоди роботи;

Обчислення страхового стажу проводиться відповідно до статті 24 Закону, а саме: страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. З 01.01.2004 страховий стаж враховано відповідно до сплачених страхових внесків;

дата з якої заявник матиме право на призначення пенсії - 25.10.2025 року.

25.08.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області та ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок обчислення страхового стажу та вирішення питання про призначення пенсії за віком, у якій просив здійснити перерахунок обчислення страхового стажу за періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, що складає 07 років 08 місяців 16 днів, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, що складає 09 років 01 дня, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, що складає 04 роки 18 днів, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року, що складає 07 років 19 днів, зарахувавши рік роботи у ці періоди за один рік і шість місяців та призначити пенсію за віком з 24.10.2022 року (а.с. 25-27).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11.09.2023 року вих. № 15577-14082/А-02/8-0200/23 позивачу надано відповідь, якою повідомлено, що за результатами опрацювання заяви від 19.12.2022 загальний страховий стаж становить 26 років 05 місяців 10 днів, тому право на призначення пенсії у віці 60 років відсутнє.

Щодо зарахування до стажу періоду трудової діяльності в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в кратному обчисленні повідомлено, зокрема, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими названими вище нормативно-правовими актами. Необхідною умовою для застосування кратності є Укладання трудового договору строком на 5, 3 чи 2 роки. Періоди з 01.03.1960 по 01.01.1991 можливо зарахувати до загального стажу роботи в пільговому обчисленні при наявності трудового договору. Оскільки, в матеріалах пенсійної справи відсутній трудовий договір про період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та відсутня інформація про користування пільгами, право на зарахування роботи в кратному обчисленні відсутнє, відповідно рішення прийнято було правомірно та у відповідності до чинного законодавства (а.с. 29-30).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 року вих. № 26705-26827/А-02/8-1500/23 позивачу повідомлено, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу за заявою від 19.12.2022 рішенням від 21.12.2022 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком. Страховий стаж становить 26 років 5 місяців (враховано по 04.07.2013). За результатами перевірки електронної пенсійної справи до Головних управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій та Миколаївській областях направлено лист від 14.09.2023 № 1500- 0304-9/128123 щодо перегляду страхового стажу з урахуванням періоду роботи в управлінні технологічного транспорту (місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі) з 26.06.1986 по 26.06.1989 в пільговому обчисленні (а.с. 28).

На підставі розрахунку стажу Форма РС-право (а.с. 12), судом встановлено, що до страхового стажу позивача враховані наступні періоди:

з 16.07.1980 по 29.10.1980 рр.;

з 13.11.1980 по 23.11.1982 рр. (строкова військова служба);

з 06.01.1983 по 01.08.1984 рр.;

з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр.;

з 24.11.1989 по 26.11.1995 рр.;

з 27.11.1995 по 22.07.2003 рр.;

з 22.11.2006 по 25.12.2006 рр.;

з 26.10.2007 по 31.03.2008 рр.;

з 01.12.2009 по 29.12.2012 рр.;

з 06.02.2013 по 04.07.2013 рр. (безробіття).

Страховий стаж враховано в одинарному розмірі (без урахування кратності). Усього - 26 років 5 місяців 10 днів.

Як наслідок позивач оскаржує незарахування йому у страховий стаж періодів роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в пільговому обчисленні трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі також Закон №1058).

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4).

Згідно умов призначення пенсії, визначених ч. 1 ст. 26 Закону України №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України №1058, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 60-річного віку 24.10.2022 року, отже за наявності страхового стажу не менше 29 років може набути право на призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страховий стаж позивача, обчислений органами ПФУ, становить 26 років 5 місяців (враховано по 04.07.2013).

На підставі розрахунку стажу Форма РС-право (а.с. 12), судом встановлено, що до страхового стажу позивача враховані наступні періоди:

з 16.07.1980 по 29.10.1980 рр.;

з 13.11.1980 по 23.11.1982 рр. (строкова військова служба);

з 06.01.1983 по 01.08.1984 рр.;

з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр.;

з 24.11.1989 по 26.11.1995 рр.;

з 27.11.1995 по 22.07.2003 рр.;

з 22.11.2006 по 25.12.2006 рр.;

з 26.10.2007 по 31.03.2008 рр.;

з 01.12.2009 по 29.12.2012 рр.;

з 06.02.2013 по 04.07.2013 рр. (безробіття).

Страховий стаж враховано в одинарному розмірі (без урахування кратності).

З урахуванням ухвали суду від 04.12.2023 року про визнання неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Про відмову у призначенні пенсії №74 від 21.12.2022 року, розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог щодо не зарахування ОСОБА_1 в страховий стаж періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в пільговому обчисленні трудового стажу роботи районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періоди роботи з 02 жовтня 1984 року по 22 листопада 1989 року, з 24 листопада 1989 року по 25 листопада 1995 року, з 26 листопада 1995 року по 08 грудня 1998 року, з 09 листопада 1998 року по 22 липня 2003 року в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців.

Відповідно до пункту 5 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788-XII).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів випливає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, показань свідків.

Абзацом першим пункту 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про впорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960 працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Згідно статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 №1908-VІІ скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п`яти до трьох років.

Абзацом 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затв. постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до п. 22 Порядку №637, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Відповідно до статті 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно частини першої, другої статті 6 цієї Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев`ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі. У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі № 560/755/19, від 17 жовтня 2022 року у справі № 592/5589/17.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідачів про те, що обов`язковою умовою для пільгового зарахування стажу та застосування кратності є укладання трудового договору строком на 5, 3 чи 2 роки, а періоди з 01.03.1960 по 01.01.1991 можливо зарахувати до загального стажу роботи в пільговому обчисленні лише при наявності трудового договору.

Релевантним до спірних правовідносин є правовий висновок Верховного Суду про те, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Крім того, суд зазначає, що підпунктом 1 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що факт роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР до 01 січня 1991 року підтверджено записами трудової книжки та довідки підприємства, у якій міститься інформація про користування пільгами (а.с. 20-24).

Так, на сторінках 5, 9 Трудової книжки серії НОМЕР_2 наявні запис та штамп «местность приравненная к районам Крайнего Севера».

Згідно з уточнюючими довідками ТОВ «Лукойл-Западная Сибирь» № 16/2-12/3-1444 від 05.09.2022 року та № 16/2-12/3-1445 від 05.09.2022 року (а.с. 20-21), підтверджується, що ОСОБА_1 працював у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 25.11.1995 рр.

У довідках зазначено, що вказаний період роботи надає право на пільгове пенсійне забезпечення.

За таких обставин та сформованої практики Верховного Суду, суд прийшов висновку щодо протиправності відмови відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр. у кратному розмірі, а саме один рік за один рік шість місяців.

Водночас, суд зазначає, що підстав для зарахування до страхового стажу у кратному розмірі періодів з 02.01.1991 року по 08.12.1998 року, з 09.11.1998 року по 22.07.2003 року не має, оскільки, як зазначено вище, законодавством було передбачено застосування кратності лише по 01.01.1991 року.

Щодо застосування Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року.

Статтею 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зазначено, що відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 російська федерація з 01.01.2023 не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась.

Крім того, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення».

Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13.03.1992 припинила дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

З огляду на це, на сьогодні до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991 року.

Отже, хоч наведені доводи відповідача не впливають на вирішення справи по суті (оскільки позовні вимоги суд визнав обґрунтованими за період з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр.), однак суд вважає необхідним зауважити, що позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зауважує, що набутий позивачем трудовий стаж не повинен піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією РФ припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення / перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 у страховий стаж періодів роботи з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Суд зазначає, що оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області і рішення про відмову у пільговому зарахуванні у страховий стаж періодів роботи з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців, приймалось саме ним, належним та ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періодів роботи з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні, а саме один рік як один рік і шість місяців.

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не підлягають задоволенню, позаяк вказане управління не приймало рішень відносно пенсійного забезпечення позивача, а розглядаючи його звернення, керувалось рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч. 3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати (судовий збір 1073,60 грн) пропорційно до задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким ухвалене протиправне рішення. При цьому часткове задоволення позову не впливає на розподіл цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: Хмельницьке шосе, 7 м. Вінниця, 21028, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 у страховий стаж у пільговому обчисленні періодів його роботи з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періоди роботи з 02.10.1984 по 22.11.1989 рр. та з 24.11.1989 по 01.01.1991 рр. в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у пільговому обчисленні, а саме один рік як один рік і шість місяців.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів