Справа № 308/13169/24
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА №2698849 від 28.07.2024 року за ч.2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події правопорушення, а в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 28.07.2024 відносно неї поліцейським 2 взводу 1 роти бат. УПП в Закарпатській області капралом поліції ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕНА №2698849 за ч.2 ст. 126 КУпАП про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Згідно якої її визнано винною в тому, що вона 28.07.2024 о 09.30 год. в населеному пункті с. Барвінок на 804 км. автодороги М06 (Ужгородський район), керуючи транспортним засобом марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 133 км/год у населеному пункті с. Барвінок, чим перевищила обмеження швидкості руху на 83 км/год, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху Трукам 20/20 ТС008427, при цьому не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1а ПДР та скоїла адміністративне правопорушення передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вказану постанову вважає незаконною та необгрунтованою, прийнятою всупереч норм чинного законодавства України, при відсутності події правопорушення та в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, за відсутності доказів вчинення нею такого правопорушення. Правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП не вчиняла, тому вважає, що притягнута до адміністративної відповідальності безпідставно.

Зазначає, що 28.07.2024 року приблизно о 09 год. 35 хв. в с.Барвінок вона сіла за кермо автомобіля марки «AUDI A5», р.н. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 . Останній знаходився на пасажирському сидінні авто. Ми вирушили з с.Барвінок в м.Ужгород, в с.Барвінок вона рухалася з дозволеною швидкістю руху (в межах 50 км/год), працівників поліції по дорозі не було і ніхто не зупиняв зазначений автомобіль. Заїхавши в м. Ужгород вона продовжила рух по об?їзній дорозі в межах швидкості 60-80 км/год. та заїхала на АЗС. В цей час до автомобіля підійшли працівники поліції та попросили пред?явити посвідчення водія та документи на авто зазначивши, що нею не була виконана вимога щодо зупинки транспортного засобу та що перевищила швидкість руху на 39 км/год. в межах населеного пункту Ужгород. Також їй було озвучено про перевищення мною швидкості руху в с.Барвінок, а саме, що вона рухалася зі швидкістю 133 км/год. Вона пояснила, що не має посвідчення водія, а лише навчаєся керувати транспортним засобом. Свою не зупинку авто на вимогу поліцейського в м. Ужгороді пояснила тим, що їдучи не бачила щоб поліцейський здійснював зупинку керованого нею авто сигнальним диском. Пояснила, що в с.Барвінок не рухалася на авто зі швидкістю 133 км/год. та що сіла за кермо автомобіля вже на виїзді з села Барвінок. В цьому населеному пункті вона рухалася з дозволеною швидкістю руху. Вказані нею доводи підтвердив і власник автомобіля. Доказів, що саме вона перебувала за кермом авто, а не хтось інший, 28.07.2024 року о 09 год. 30 хв. в с.Барвінок на 804 км. автодороги М06 під час руху авто зі швидкістю 133 км/год., працівниками поліції пред?явлено не було. Їй не було пред?явлено жодного доказу керування нею автомобілем на зазначеному в оскаржуваній постанові відрізку дороги (с.Барвінок на 804 км. автодороги М06), а її пояснення щодо цього поліцейським не бралися до уваги, натомість ним була винесена оскаржувана постанова за ч.2 ст. 126 КУпАП, постанова за ч.1 ст. 122 КУпАП, та крім цього були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.5 ст. 126 та за ч.1 ст. 122-2 КУпАП. Слід зазначити, що при винесені даної постанови поліцейським взагалі не перевірялися ті обставини на які вона, а також власник транспортного засобу, посилалися в своїх поясненнях, а тому постанова винесена не об?єктивно, упереджено та без пред?явлення їй відповідних доказів вчинення нею порушення правил дорожнього руху зазначених в оскаржуваній постанові.

Звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить доказів на підставі яких працівник поліції дійшов висновку, що саме вона керувала транспортним засобом на відрізку дороги зазначеному в постанові (с.Барвінок на 804 км. автодороги МО6) та тим самим про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУПАП. Тобто в оскаржуваній постанові зазначена подія та місце на якій вона не була присутня. Таким чином висновок працівника поліції стосовно вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме керування нею транспортним засобом зі швидкістю 133 км/год на 28.07.2024 року о 09 год. 30 хв. в с.Барвінок на 804 км. автодороги М06, зроблений ним виключно на припущеннях та без належного підтвердження відповідними доказами, що є неприпустимим. Працівником поліції допущено необ?єктивне з?ясування обставин даної справи та не було її вирішено в точній послідовності із законом. Висновок працівника поліції про допущене нею порушення ПДР не відповідає дійсності, оскільки такого мною не вчинялося, таке не підтверджується жодними належними і допустимими доказами. Все це в сукупності потягло винесення незаконної постанови.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено справу розглядати із врахуванням особливостей провадження, встановлених ст. 286 КАС України. Призначено справу до судового розгляду з повідомленням сторін.

За клопотанням сторін розгляд справи декілька разів відкладався.

19.08.2024 від представника позивача адвоката Гельжинського Р.Л. поступила заява, в якій просив розгляд справи перенести у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

29.08.2024 до суду від представника відповідача УПП в Закарпатській області ДПП Ісак Д.І., яка діє на підставі довіреності від 28.06.2024 поступило клопотання про перенесення розгляду справи на надіслання матеріалів на електронну адресу УПП в Закарпатській області ДПП.

Також, 10.09.2024 до суду від представника відповідача УПП в Закарпатській області ДПП Вовканича А.І., який діє на підставі довіреності від 10.01.2024 поступило клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на розгляді іншої справи №308/2876/24.

12.09.2024 до суду від представника відповідача ДПП Ісак Д.І., яка діє на підставі довіреності від 28.06.2024 року поступив відзив на адміністративний позов, з доказами його направлення іншим учасникам справи. Вказаний відзив додано до матеріалів справи, у такому серед іншого зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що 28.07.2024 року під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 серійний номер ТС 008427, за адресою: Закарпатська область, автомобільна дорога М-06 «Київ-Чоп» км. 804 (населений пункт Барвінок, Закарпатської області), було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Audi A5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався швидкістю 133 км/год, в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху на 83 км/год, порушивши п. 12.4 ПДР України.

На підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Водій проігнорував законну вимогу поліцейського та продовжив рух далі. Однак, поліцейські наздогнали зазначений транспортний засіб, інспектор підійшов до водія, яким виявилася ОСОБА_1 та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред?явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Під час перевірки документів поліцейськими встановлено, що водій ОСОБА_1 немає права керування транспортними засобами та не отримувала посвідчення водія відповідної категорії. Наголошують, що всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу TruCam, а також фотознімками, які зроблені приладом.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4, п. 2.1 «а» ПДР України відповідальність було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз?яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2698849 від 28.07.2024).

В ході розгляду справи всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП шляхом поглинання більш легкого правопорушення тяжчим інспектор виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2698849 від 28.07.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн., відповідно до санкції статті.

Окрім того зазначено, що позивач в позові визнає факт керування транспортним засобом «Audi A5» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в населеному пункті Барвінок та факт відсутностості посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відтак, в силу приписів ч.1 ст. 78 КАС України керування в населеному пункті Барвінок та відсутність у позивача посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії не підлягає доказуванню, та вважається доведеним.

На фотознімку, який додано до відзиву, зазначено дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце скоєння правопорушення, географічні координати тощо.

Вказано, що позивач подавши позов, обгрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження. Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначена подія і місце, на якій позивач не була присутня, а поясненнями позивача про те, що зупинку транспортного засобу здійснив один поліцейський, а розгляд справи проводив інший вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв?язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративно відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

19.09.2024 до суду від представника позивача адвоката Гельжинського Р.Л. поступила відповідь на відзив, з доказами направлення відповідачу. У відповіді на відзив зазначено, що у відзиві не спростовано доводів позивачки стосовно суті позовних вимог. Вказано, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою та такою, що прийнята всупереч норм чинного законодавства України, при відсутності події правопорушення та в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, за відсутності доказів вчинення нею такого правопорушення.

Так, згідно вказаної постанови, позивачку визнано винною у тому, що вона 28.07.2024 року о 09 год. 30 хв. в населеному пункті с. Барвінок на 804 км. автодороги М06 (Ужгородський район), керуючи транспортним засобом марки «AUDI A5», р.н. НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 133 км/год. у населеному пункті с.Барвінок чим перевищила обмеження швидкості руху на 83 км/год., швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС008427, при цьому не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. При цьому, в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не вказано про порушення позивачкою п.12.4 ПДР України та, відповідно, про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш ніж на 50 км/год. Також в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на ст.36 КУПАП. Таким чином, твердження представника відповідача-1 у відзиві не відповідає дійсності.

Звертає увагу на те, що відповідно до оскаржуваної постанови, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за ч.2 ст. 126 КУпАП, в той же час в ній міститься опис правопорушення, яке не охоплюється диспозицією частини другої статті 126 КУпАП, що вже вказує на незаконність такої постанови.

Разом з тим, в позовній заяві позивач вказує, що не перебувала за кермом зазначеного вище автомобіля в місці та часі, що вказані в оскаржуваній постанові, тобто ОСОБА_1 не керувала автомобілем 28.07.2024 року о 09 год. 30 хв. в населеному пункті с. Барвінок на 804 км, автодороги МО6. А отже, в даному випадку відсутня подія та склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, так як відповідачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що саме позивачка, а не хто небуть інший, о 09 год. 30 хв. в населеному пункті с.Барвінок на 804 км. автодороги М06 керував вищевказаним автомобілем.

Звертає увагу на те, що працівниками поліції не виносилася постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП, за порушення п.12.4 ПДР України. У матеріалах справи відсутні докази того, що працівниками поліції, зокрема капралом поліції ОСОБА_4 яким винесено оскаржувану постанову, о 09 год. 30 хв. в населеному пункті с.Барвінок на 804 км. автодороги М06 здійснювалася зупинка вищевказаного транспортного засобу та подальше його переслідування. Не були пред?явлені такі докази позивачці капралом поліції ОСОБА_4 і на місці винесення останнім оскаржуваної постанови. З долученого представником відповідача-1 до відзиву фотознімку з вимірювального приладу TruCam не вбачається, що саме позивачка знаходиться за кермом автомобіля марки «Audi A5», д.н.з. НОМЕР_3 , отже такий фотознімок не є належним та допустимим доказом того, що позивачка у вказаному місці та час керувала зазначеним транспортним засобом. Долучений представником відповідача-1 до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації ні факту здійснення поліцейським 28.07.2024 року о 09 год. 30 хв. на 804 км. автодороги М06 вимоги зупинки автомобіля марки «Audi A5» з д.н.з. НОМЕР_1 , ні факту здійснення переслідування зазначеного авто. На відеозаписі зафіксовано лише факт спілкування поліцейських з ОСОБА_1 на АЗС. Разом з тим, із зазначеного відеозапису вбачається, що при розгляді справи та складанні оскаржуваної постанови за ч.2 ст.126 КУпАП поліцейський не впевнений, що саме ОСОБА_1 в с. Барвінок на 804 км. автодороги М06 28.07.2024 року о 09 год. 30 хв. керувала транспортним засобом, а лише це припускає з огляду на те, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом о 09.40 в м.Ужтород, не беручи при цьому як пояснення водія так і пояснення власника транспортного засобу, висловлюючись при цьому «а хто тоді керував транспортним засобом як не вона, а на приладі вимірювання швидкості не видно особу за кермом авто бо засліпило сонце».

Хибним є твердження представника відповідача-1 про те, що в даній справі нібито не підлягає доказуванню та є доведеним факт керування позивачкою наведеним вище автомобілем о 09 год. 30 хв. в населеному пункті с.Барвінок на 804 км. автодороги М06. Позивачка не заперечує факту керування нею зазначеним транспортним засобом в с. Барвінок, про те не в тому місці та не в той час, який зазначено в оскаржуваній постанові. Звертає увагу на те, що на зазначеному в оскаржуваній постанові відрізку дороги та час позивачка не керувала авто. В своєму позові ОСОБА_1 зазначила, що працівники поліції підійшли до зазначеного автомобіля на АЗС на об?їзній дорозі м.Ужгорода. Позивачка сіла за кермо автомобіля, з дозволу власника вказаного транспортного засобу, не на початку села Барвінок (804 км) як зазначено в постанові, а майже в кінці села Барвінок і рухалася в цьому населеному пункті в бік м. Ужгород в межах дозволеної швидкості руху. Працівники поліції автомобіль не зупиняли та не переслідували. Це підтвердив працівникам поліції і власник автомобіля. На прохання ОСОБА_1 показати їй доказ того, що саме вона перебувала за кермом авто на 804 км., а не хтось інший, їй було відмовлено працівниками поліції мотивуючи тим, що такого доказу нема, бо сонце засліпило прилад вимірювання швидкості.

Також, зазначено що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 29.08.2024 року в справі №308/12804/24 відносно ОСОБА_1 закрито провадження в справі про адміністративне правопорущення за ознаками ч.1 ст.122-2 КУпАП (невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу) у зв?язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (постанова є загальнодоступного в ЄДРСР).

Вказує, що законодавчо встановлено презумпцію вини суб?єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб?єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Матеріали справи не містять доказів на підставі яких працівник поліції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом на відрізку дороги зазначеному в постанові (с.Барвінок на 804 км. автодороги МО6) та у вказаний у постанові час (28.07.2024р. о 09.30 год.), тобто в оскаржуваній постанові зазначена подія та місце на якій ОСОБА_1 не була присутня.

Оскільки ОСОБА_1 не керувала автомобілем у вказаний в оскаржуваній постанові час та місці, то відсутня подія правопорушення, а в діях останньої склад правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. Працівником поліції допущено необ?єктивне з?ясування обставин даної справи та не було її вирішено в точній послідовності із законом. Висновок працівника поліції про допущене ОСОБА_1 порушення ПДР не відповідає дійсності, оскільки такого останньою не вчинялося, таке не підтверджується жодними належними і допустимими доказами. Все в сукупності потягло винесення незаконної постанови. Позовну заяву просить задовольнити.

Позивач та її представник в судове засідання 24.09.2024 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, при цьому, 24.09.2024 до суду від представника позивача адвоката Гельжинського Р.Л. поступила заява, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, що суд вважає за можливе.

Відповідачі Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП у судове засідання своїх повноважних представників не направили, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, через зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, про причини неявки таких суд не повідомив. При цьому, в матеріалах справи наявний відзив УПП в Закарпатській області ДПП на позовну заяву.

За наведеного, в силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2698849 від 28.07.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що ОСОБА_1 28.07.2024 о 09.30 год. в населеному пункті с. Барвінок на 804 км. автодороги М06 (Ужгородський район), керуючи транспортним засобом марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 133 км/год у населеному пункті с. Барвінок, чим перевищила обмеження швидкості руху на 83 км/год, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam 20/20 ТС008427, при цьому не мала права керувати таким транспортним засобом, чим порушила п.2.1а ПДР.

Відповідачем до відзиву додано диск з відеозаписом на якому міститься один файл, на якому запис розпочинається о 09:42 28.07.2024, коли працівник поліції підходить до транспортного засобу марки «Audi A5» з д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився біля АЗС, представився та відразу поставив запитання, чому водій не зупинилась на вимогу працівника поліції, чому перевищувала дозволену швидкість в с. Барвінок, і пред`явив вимогу водію надати документи на право керування. Водій зазначила, що немає права керування транспортними засобами, надала паспорт на прізвище ОСОБА_1 , також вказала, що не керувала вказаним транспортним засобом в с. Барвінок. В подальшому на відео зафіксовано як під`їхав інший екіпаж поліції і на цьому відео завершується.

Також було додано фотознімки з вимірювального приладу TruCam, на яких зафіксовано рух транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 дата: 07/28/2024 час: 09:30:03 на автодорозі М06 804 км, зі швидкістю 133 км/год. При цьому, з доданих фотознімків не видається за можливе встановити хто перебував за кермом вказаного транспортного засобу.

Окрім того, долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/30509 лазерного вимірювача швидкості, копію сертифікату перевірки типу від 26.12.2018, копію сертифіката відповідності, та копію експертного висновку від 15.12.2023, об`єктом якої був лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCАМ LTI 20-20 серед яких із заводським номером ТС008427.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

У відповідності до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами частини ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У позовній заяві позивач просить скасувати постанову серії ЕНА №2698849 від 28.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст. 126 КУпАП, вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки 28.07.2024 о 09.30 год. в населеному пункті с. Барвінок на 804 км. автодороги М06 не керувала транспортним засобом марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому, слід зазначити, що факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також, Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 року у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Проте відповідачем до відзиву не надано, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, згідно переліку ст. 251 КУпАП, які б свідчили про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або що інспектором здійснено під час розгляду адміністративної справи заходи щодо збирання та оцінки цих доказів. На відео, яке долучене до відзиву та наявне в матеріалах справи не зафіксовано обставин вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення. Крім того, додані фотознімки також жодним чином не підтверджують обставин правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. Наведене свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав до суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд погоджується із наведеними у позовній заяві доводами позивача, про те, що відповідачем, всупереч ст. 77 КАС України не надано доказів та не зазначено обставин, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

При цьому, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, судом було забезпечено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву, останній таким правом скористався, однак на підтвердження викладених у відзиві обставин жодних доказів не додано.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відтак, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Беручи до уваги наведене, а також те, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що ОСОБА_1 о 09.30 год. 28.07.2024 вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, відповідачем до суду надано не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до положень ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд у даній справі також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 139, 286, 293 КАС України, ст. 122, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №2698849 від 28.07.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м.Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Ужгород, вул. Олега Кошового, 2.

Повне рішення суду складено 24 вересня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило