Справа № 600/2243/24-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2243/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

26 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 9118,81 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01 березня 2022 року відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01 березня 2023 року відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01 березня 2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01 березня 2022 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 починаючи з 05 жовтня 2021 року отримує пенсію за віком, призначену достроково на пільгових умовах за роботу із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 та обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У 2024 році позивач звертався до відповідача із заявою про підвищення розміру пенсійного забезпечення, за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 06 травня 2024 року №2066-1848/Л-17/8-2400-24 повідомило таке.

Так, розрахунок пенсії ОСОБА_1 проводиться, виходячи із загальної тривалості страхового стажу 30 років 11 місяців 18 днів (371 місяць), врахованого по 31 травня 2021 року та з урахуванням заробітку за період з 01 липня 2000 року по 31 травня 2021 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, відповідно до фактично сплачених страхових внесків, при індивідуальному коефіцієнту заробітку 1,70438. Середньомісячний розмір заробітної плати для обчислення пенсії становить 15541,92 грн (9118,81 грн х 1,70438, де 9118,81 грн показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії за 2018-2020 роки). При цьому пенсійним органом вказано про відсутність доцільності у застосуванні для обчислення розміру пенсії позивача «збільшеного» з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 року показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірах 6186,32 грн, 7405,03 грн та 7994,47 грн, оскільки для розрахунку пенсії використовується відповідний показник за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн. Разом з цим, на виконання постанов Кабінету Міністрів України №118, №168 та №185 позивачу встановлена щомісячна доплата: з 01 березня 2022 року 135,00 грн, з 01 березня 2023 року 100 грн та з 01 березня 2024 року 100 грн. Вказано, що пенсія обчислена та виплачується у відповідності до норм чинного законодавства. Надалі розмір пенсійної виплати перераховуватиметься в порядку та на умовах, передбачених законом та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють питання пенсійного забезпечення.

За таких обставин позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача за період з 2022 року по 2024 рік у зв`язку з індексацією, діяв обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії.

Індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина п`ята статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною другою статті 42 Закону №1058-IV визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Суд зауважує, що індексація пенсії згідно з цією нормою відбувається не шляхом безпосереднього збільшення її розміру на певний коефіцієнт, а шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії.

Цей показник у відповідності до абзацу 2 частини другої статті 42 Закону №1058-IV збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі Порядок №124).

Разом з цим, хоча вказаний Порядок і затверджений у 2019 році, але враховуючи пункт 1 Порядку №124, його дія поширюється не лише на проведення індексації пенсій у 2019 році, а й на її проведення в наступні роки.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Таким чином запроваджений механізм індексації обчислюється з урахуванням збільшених у попередніх роках показників середньої заробітної плати. Тому передбачений статтею 42 Закону №1058-IV перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється з використанням спеціально визначеного для цього показника середньої заробітної плати.

Цей показник розраховується саме з метою використання при розрахунку індексації пенсії, що визначає сферу його застосування.

Згідно з даними розміщеними на веб-сайті Пенсійного фонду України (http://www.pfu.gov.ua), середня заробітна плата за 2014 рік становила 3149,45 грн, за 2015 рік 3661,41 грн, за 2016 рік 4482,35 грн. Отже, середній показник станом на 01 жовтня 2017 становить 3764,40 грн ((3149,45 грн + 3661,41 грн + 4482,35 грн) : 3 = 3764,40 грн).

У 2022 році пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 (далі Постанова №118) було передбачено коефіцієнт 1,14. Тому при перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і Порядку №124 з метою індексації пенсій використовувався показник середньої заробітної плати 6186,32 грн (3764,40 грн Х 1,17 Х 1,11 Х 1,11 Х 1,14 = 6186,32 грн) з 01 березня 2022 року.

У 2023 році пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 (далі Постанова №168) було передбачено коефіцієнт 1,197. Тому при перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і Порядку №124 з метою індексації пенсій використовувався показник середньої заробітної плати 7405,03 грн (3764,40 грн Х 1,17 Х 1,11 Х 1,11 Х 1,14 Х 1,197 = 7405,03 гривні) з 01 березня 2023 року.

У 2024 році пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 (далі Постанова №185) було передбачено коефіцієнт 1,0796. Тому при перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і Порядку №124 з метою індексації пенсій використовувався показник середньої заробітної плати 7994,47 грн (3764,40 грн Х 1,17 Х 1,11 Х 1,11 Х 1,14 Х 1,197 Х 1,0796 = 7405,03 гривні) з 01 березня 2024 року.

З урахуванням вищенаведених показників органи Пенсійного фонду Україні зобов`язані були визначати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески (Зс), згідно з статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вже зазначалося, такий розрахунок здійснюється саме з метою використання у механізмі індексації. Автономний характер такого розрахунку обмежує його застосування у інших процедурах, зокрема при призначенні пенсій.

Тому фактично у відносинах пенсійного забезпечення застосовуються два показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховується для обчислення пенсії: розрахований з метою індексації пенсій та визначений для інших цілей, у тому числі для призначення пенсій.

В межах даних спірних правовідносин розраховані з метою індексації пенсії у 2022, 2023 та 2024 роках показники середньої заробітної плати складають 6186,32 грн, 7405,03 грн та 7994,47 грн відповідно.

Як свідчать встановлені у цій справі обставини, при обчисленні пенсії позивача відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який обраховується для обчислення пенсії за 2018-2020 роки (останні три роки, що передували року призначення позивачу пенсії) 9118,81 грн.

Цей розмір є більшим за розмір показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2022-2024 роки, і які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з індексацією відповідно до статті 42 Закону №1058-IV.

У разі їх застосування при перерахунку пенсії позивача розмір останньої не збільшиться, оскільки при призначенні пенсії був застосований більший показник середньої заробітної плати (9118,81 грн).

Таким чином, згідно з Порядком №124 пенсія позивача з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року та 01 березня 2024 не збільшується. У цьому разі пунктом 4 постанови №118, пунктом 6 постанови №168 та пунктом 6 постанови №185 передбачені виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 135, 100 та 100 гривень відповідно, які були призначені позивачу за результатами проведених перерахунків на виконання названих постанов Кабінету Міністрів України.

Тобто, призначені у 2021 році пенсії (саме в цьому році позивачу було призначено пенсії відповідно до Закону №1058-IV) з урахуванням показника середньої заробітної плати 9118,81 грн не індексуються із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,14 (01 березня 2022 року), 1,197 (з 01 березня 2023 року) та 1,0796 (з 01 березня 2024 року). Проте до таких пенсій встановлюються щомісячні доплати в розмірі 135 грн (з 01 березня 2022 року), 100 грн (з 01 березня 2023 року) та 100 грн (з 01 березня 2024 року) у межах максимального розміру пенсії.

Суд зауважує, що вказані норми постанов №118, №168 та №185 прямо допускають, що внаслідок перерахунку певні пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV, не підвищаться. У зв`язку з цим для досягнення мети індексації установлені щомісячні доплати.

Вказане спростовує доводи позивача про обов`язкове підвищення пенсії внаслідок проведення індексації відповідно до статті 42 Закону №1058-IV.

Вирішуючи даний спір, суд не вбачає проявів дискримінації до позивача за ознакою року виходу на пенсію при проведенні індексації пенсії. Послідовне щорічне застосування коефіцієнтів підвищення показників середнього заробітку, внаслідок якого з часом таке значення при проведенні індексації зрівняється з іншими, забезпечить рівність осіб в контексті індексації незалежно від року призначення їм пенсії.

А тому, судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача за період з 2022 року по 2024 рік у зв`язку з індексацією, діяв обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства.

При вирішенні даного спору судом в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31 липня 2024 року (справа №380/27728/23) в подібних відносинах.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.