Справа № 440/8012/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р.Справа № 440/8012/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Щурової К.А.,

представників сторін: відповідача - Куц Я.О., позивача - Євенко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава, повний текст складено 26.03.24 року по справі № 440/8012/23

за позовом Головне управління ДПС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - позивач, ГУ ДПС у Полтавській області) до ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 482873,63 грн, зокрема, з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 343254,96 грн та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 139618,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на час звернення до суду з даним позовом за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 343254,96 грн (з них: 202,61 грн. - податкове зобов`язання, 343052,35 грн - пеня) та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 139618,67 грн (з них: 4647,68 грн - податкове зобов`язання, 134970,99 грн - пеня), який добровільно не сплачено у строк, встановлений законом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 по справі № 440/8012/23 адміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) податковий борг:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 342708 грн. 98 коп. (триста сорок дві тисячі сімсот вісім гривень дев`яносто вісім копійок) на розрахунковий рахунок UА0016001, отримувач ГУК у Полт.обл/Полтавська/14060100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк одержувача Казначейство України (ЕАП);

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами в результаті річного декларування в сумі 124165 грн. 59 коп. (сто двадцять чотири тисячі сто шістдесят п`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) на розрахунковий рахунок UА0016656, отримувач ГУК у Полт.обл/тг смт. Чорнухи/11010500, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду у частині задоволення позову подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського адміністративного суду від 19.03.2024 року по справі № 440/8012/23, якою частково задоволено адміністративний позов ГУ ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 342708 грн 98 коп; з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами в результаті річного декларування в сумі 124165 грн 59 коп. та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Наполягав, що сам позов являється дублюючим позовом по повністю аналогічним періодам, податковим повідомленням-рішенням, дійовим особам, суб`єктам відповідальності, іншим обставинам, які вже досліджувались Полтавським окружним адміністративним судом, Другим апеляційним адміністративним судом, по яким вже виносились преюдиційні судові рішення, а сам позов являється нічим іншим, як спробою притягнення Відповідача втретє до фінансової відповідальності.

При цьому переконував, що позивач не надавав жодного належного і допустимого доказу на підтвердження позову та на спростування заперечень сторони відповідача. Однак, всупереч закону, здоровому глузду, матеріалам справи та фактичним обставинам суд першої інстанції виніс оскаржуване рішення яким фактично задовольнив позов, а формулювання "частково" використане лише для покриття арифметичних похибок позивача.

Задовольняючи позов суд не врахував доведений в ході судового розгляду факт, який не оскаржувався позивачем, що навіть саме формулювання «стягнення податкового боргу: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 342708 грн 98 коп та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами в результаті річного декларування в сумі 124165 грн 59 коп» є таким, що не відповідає дійсності і у відповідача відсутній борг по вказаним видам податків, оскільки процедура стягнення податкового боргу за досліджуваними періодом і дослідженими правовідносинами відбулась в межах виконавчого провадження за рішенням суду. Так, 15 жовтня 2020 року Полтавським окружним адміністративним судом за наслідками розгляду у відкритому судовому засіданні справи за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу (справа № 440/4326/20) винесено рішення про задоволення такого позову.

Зокрема судом встановлено наступні обставини справи, які висвітлені у вказаному судовому рішенні: «11.08.2020 року позивач звернувся з зазначеним позовом, в якому просив: стягнути податковий борг у розмірі 1 254 810,68 грн, зокрема по ПДФО 486 892,62 грн та з ПДВ 767 918,06 грн. В обґрунтування своєї позиції позивач (а він в цих справах один і той же) подав ряд документів, зокрема інформацію з ІКП (інтегрованої картки платника податків) відповідно до якої за ФОП ОСОБА_1 рахувався податковий борг: з ПДФО у розмірі 486 892,62 грн (з них 484 092,61 грн - податкове зобов`язання та штрафні санкції, 2 800,01 - пеня); з ПДВ - 767 918,06 грн (з них 767 851,80 грн - податкове зобов`язання та штрафні санкції, 66,26 - пеня)».

Тим самим, саме контролюючий орган формував і подавав всю суму податкового боргу враховуючи всі необхідні складові, у тому числі і пеню по дату подачі такого позову. В подальшому ж, до винесення цього основоположного і преюдиційного судового рішення, податковий орган не змінював позовних вимог ані в бік збільшення (у тому числі по пені) ані у бік зменшення таких.

Далі в межах проведення виконавчого провадження ОСОБА_1 сплачено через Чорнухинський ВДВС суму в 1 380 445,75 грн, яка враховувала 1 254 810, 68 грн за судовим рішенням про стягнення податкового боргу з ПДФО в розмірі 486 892,62 грн (з них 484 092,61 грн - податкове зобов`язання та штрафні санкції, 2800,01 - пеня); з ПДВ - 767 918,06 грн (з них 767 851,80 грн - податкове зобов`язання та штрафні санкції, 66,26 - пеня), та 125 481,07 грн - витрат на виконавче провадження. Суму податкового боргу встановлену судом державними виконавцями було перераховано до ГУ ДПС у Полтавській області, та зараховано останніми з грубими помилками. Після чого виконавче провадження було закрито, та, навіть, повернуто надмірно сплачені кошти. І за всіма твердженнями контролюючого органу у позовній заяві, його представників у судових засіданнях, в усіх додатках до їх процесуальних документів фігурують єдині визначення по уявному податковому боргу: "пеня з податку на додану вартість з товарів (робіт, послуг) виготовлених в Україні" та "пеня з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування". Суд же, задовольняючи позов навіть не спромігся усунути неправильне трактування позовної вимоги щодо стягнення саме податкового боргу по конкретному виду податків, а не стягнення податкового боргу по пені за конкретними видами податків.

Судом не надано оцінки тому, що прямим підтвердженням того, що всі події і періоди між одними і тими ж суб`єктами вже пройшли всю процедуру врегулювання, оскільки серед доказів поданих до суду позивачем згадується податкова вимога за 2019 рік, яка і стала підставою для стягнення сум за позовом про стягнення податкового боргу за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року.

Наполягав на наявності преюдиційного судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року, яким чітко окреслено суми податкового боргу з урахуванням штрафів і пені, які стосуються одних і тих же подій та періодів. Вважає, що позивачем в обох судових провадженнях по стягненню податкового боргу зафіксовано один і той же період за який нібито нараховувалась пеня, але свідомо випущено поза межі процесу той факт, що пеня вже була в структурі податкового боргу по якому вже приймалось судове рішення від 15.10.2020 року. А судом такі дії, які є нічим іншим як спробою повторного незаконного притягнення відповідача до фінансової відповідальності за правопорушення, за яке той вже був притягнутий до аналогічної фінансової відповідальності у вигляді сплати пені, не оцінено взагалі.

Переконував, що суд вдався лише до розмежування порядків нарахування різних фінансових санкцій, але свідомо упустив головне - і штраф і пеня є різновидом фінансових санкцій, які застосовуються у випадку встановлення факту порушення. При цьому, стороною відповідача до суду надавались докази того, що не існує самого факту

порушення, за яке б могла застосуватись така фінансова санкція як пеня.

Таке порушення не встановлювалось у підпункті 112.5. статті 112 ПК України, яким визначено, що підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення та стягнення штрафу є податкове повідомлення-рішення, що відповідає вимогам, визначеним пунктом 58.1 статті 58 цього Кодексу.

Також, судом при винесенні оскаржуваного рішення не надано оцінку тому, що появі уявного податкового боргу не передувало жодного встановленого законом та різними профільними інструкціями порядку оформлення застосування таких стягнень. А наявність копій матеріалів судової справи № 440/3063/22 та скасоване ППР № від 28.01.2022 року про застосування штрафів за тими ж правовідносинами є також преюдиційним рішенням суду, обставини за яким не потребують додаткового доказування. Однак, судом таке рішення суду, з незрозумілих причин віднесено до таких, що не є обов`язковими для суду.

Наполягав, що при винесенні оскаржуваного рішення судом допущено перекручування і неправильна оцінка доводів відповідача, зокрема зазначено, що стягнення у судовому порядку суми заборгованості не змінює порядок нарахування пені, встановлений ст.129 ПК України, а також не звільняє платника від обов`язку сплати пені. При цьому, суд дослідивши суперечливі дані інтегрованих карток по платнику, розрахунків податкового боргу, довідок та інформацій у формі таблиці та назвою "ФОП ОСОБА_1 зведена інформація з ІКП по ПДВ", які подавались контролюючим органом до суду в якості доказів, відхиляючи одні докази із формулюванням "оскільки вказані документи містять помилки", взяв до уваги аналогічні документи, які містять аналогічні помилки, та неправомірно прийняв упереджену та необґрунтовану позицію позивача, не надавши оцінки порушенню позивачем порядку стягнення пені та податкового боргу з пені.

Звернув увагу, що суд, описавши, що 28.02.2018 року ГУ ДФС в Полтавській області винесено податкову вимогу форми "Ф" № 6450-17 на загальну суму 768059,23 грн, не вдався в суть, період, форму стягнення і що саме стягувалось. Водночас, саме за цією податковою вимогою у подальшому відбулось судове провадження по стягненню податкового боргу у судовій справі № 440/4326/20, рішення по якій від 15.10.2020 року суд вважав преюдиційним. Більше того, податкова вимога від 28.02.2018 року не могла охоплювати період нарахування пені з 20.12.2017 по 29.02.2020, оскільки була видана за два роки до нарахування таких. Отже, суд неправильно і всупереч реальним обставинам справи зазначив, що "з 28.02.2018 року податковий борг відповідача не переривався повною його сплатою". Проінформував, що у матеріалах справи наявна і судом оглянута відповідь Чорнухинського ВДВС за яким встановлено, що в межах виконавчого провадження стягнуто всю суму узгодженої суми податкового боргу, що встановлена ПОАС в описаному рішенні від 15.10.2020 року. Більше того, всі твердження позивача і його представників зводились до того, що пеня нарахована по всьому періоду в автоматичному режимі після сплати всіх сум податкового боргу відповідачем за вказаним судовим рішенням. Разом з цим, суд не тільки неправильно оцінив природу правових відносин, їх предмет та періоди появи, а й допустив суперечливість оцінки доказів та опису фактичних обставин справи у рішенні.

Зауважив, що після визнання судом в оскаржуваному рішенні, що контролюючим органом внесені некоректні зміни в інтегровані картки платника податків ОСОБА_1 по ПДВ та по ПДФО, внаслідок чого кожна із нарахованих сум пені нарахована з порушенням вимог пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, логічним би було відмовити в задоволенні позову, ще й з огляду на відхилення судом цілого ряду доказів та неможливості їх перевірити звичайним арифметичним шляхом і шляхом порівняння з іншими документами, що прямо чи опосередковано стосуються учасників процесу і їх взаємин протягом цих років (описані вище). Проте, суд самостійно встановив період нарахування пені, формулу розрахунку і видав певні формули, за якими, за висновком суду, здійснювалось нарахування пені, що є неприпустимим.

Стверджував про неправильне застосування судом законодавчих обмежень щодо нарахування пені в період загальнодержавного карантину.

Наголошував, що відносини нарахування "пені в автоматичному режимі" відбулись внаслідок сплати ОСОБА_1 узгодженої суми податкового боргу на підставі рішення ПОАС від 15.10.2020 року в межах і з залученням третьої особи - Чорнухинського ВДВС. При цьому судом жодним чином не надано оцінку тому, що фіксування сум податкового боргу станом на 15.10.2020 року вже відбулось і більше ніяких нарахувань не могло бути, оскільки в цей час вже діяв загальнодержавний карантин (який судом описано у оскаржуваному судовому рішенні).

Посилаючись на постанови Верховного Суду від 31.01.2022 у справі № 160/16020/21 від 27.11.2018 у справі № 822/2591/17, від 05.12.2019 у справі № 520/10442/18 та від 11.02.2021 у справі № 825/1198/17, вказав, що право на нарахування пені виникло у податкового органу після проведення перевірки та оформлення її результатів, і наявність цієї обставини є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені і з огляду на те, що на момент застосування такої процедури вже діяла норма пункту 129.1 статті 129 ПК України у новій редакції, саме за правилами цієї норми і має відбуватись таке нарахування.

Підсумовуючи вищевикладене, зазначив, що неврахування судом вищевказаних обставин та ненадання належної оцінки незаконним діям ГУ ДПС у Полтавській області є порушенням принципу диспозитивності та законності, що призвело до неправильної оцінки фактичних обставин справи і неправильного застосування закону, що є безумовною підставою для повного скасування оскаржуваного рішення суду.

Додатково повідомив, що за наслідком оскарження вказаного ППР № від 28.01.2022 року про повторне донарахування сум уявного податкового боргу рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 року по справі №440/30/63/22, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду 27.06.2023, позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Полтавській області задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № від 28.01.2022 року та стягнуто з останнього за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати на користь ОСОБА_1 у розмірі 2 559, 24 грн.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив апеляційну скаргу відповідача вважати необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Пояснив, що заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 343254,96 грн за відповідачем обліковується, внаслідок несплати нарахованих штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн (залишок несплаченої штрафної санкції становить 168,61 грн) та 34,00 грн відповідно за податковими повідомленнями-рішеннями форми «ПС» від 30.10.2018 № та форми «Ш» від 03.04.2019 № , які відповідачем не оскаржувалися ані в адміністративному ані у судовому порядку. Також на підставі пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України ОСОБА_1 було проведено нарахування пені на суму невчасно сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість у загальному розмірі 343052,35 грн: 22.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 13988,25 грн за період з 20.12.2017 по 21.03.2021 року; 25.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 691,93 грн за період з 20.12.2017 по 24.03.2021; 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 179217,03 грн за період з 20.12.2017 по 29.03.2021; 02.04.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 62482,65 грн за період з 20.12.2017 по 01.04.2021; 02.04.2021 на податкову декларацію з податку на додану вартість № від 07.12.2017 у сумі 3156,97 грн за період з 31.03.2018 по 02.04.2021; 02.04.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 30.10.2018 у сумі 0,71 грн за період з 15.11.2018 по 01.04.2021.

Заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 134970,99 грн виникла у ОСОБА_1 у зв`язку з поданням до контролюючого органу податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємця або особи, яка припинила підприємницьку діяльність протягом звітного року) № від 28.01.2021 за 2020 рік, якою визначено сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21306,39 грн (залишок несплаченого грошового зобов`язання по декларації становить 4647,68 грн) та нарахованої на підставі пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України на несплачені в строк грошові зобов`язання пені у розмірі 134970,99 грн ( 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017 у сумі 41729,06 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 та 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017 у сумі 93241,93 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021).

З посиланням на пп. 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пояснив, що в ІКП в автоматичному режимі відповідно до пп. 129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України нарахована пеня по податку на додану вартість у сумі 432 979,29 грн, яка виникла після узгодженого податкового повідомлення-рішення від 20.11.2006 за №/0 (загальна сума 767918,06 грн), винесеного на підставі акту документальної перевірки № 525/17/ від 10.11.2006 з урахуванням постанови Господарського суду Полтавської області № 3/322 від 11.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017.

Податковий борг по податку на додану вартість в індивідуальній картці платника ФОП ОСОБА_1 виник 19.12.2017 після опрацювання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017 року.

Пеня по податку на доходи з фізичних осіб у сумі 254 838,09 грн виникла після узгодження податкового повідомлення-рішення від 19.12.2017 за № (основний платіж - 343718,68 грн, штрафна санкція - 171859,34 грн), винесеного на підставі акту документальної перевірки № 525/17/ від 10.11.2006, з урахуванням постанови Господарського суду Полтавської області № 3/322 від 11.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017.

Податковий борг по податку на доходи з фізичних осіб в індивідуальній картці платника ФОП ОСОБА_1 виник після опрацювання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду 28.08.2018.

Таким чином, пеня на суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 432979,29 грн почала нараховуватися в автоматичному режимі в ІТС «Податковий блок» після сплати грошового зобов`язання (платіжні доручення: № 122 вiд 28.01.2021 на суму 8923,00 грн, №150 вiд 04.02.2021 на суму 11000,00 грн, №257 вiд 24.02.2021 на суму 9000,00 грн, № 267 вiд 25.02.2021 на суму 18000,00 грн, № 273 вiд 01.03.2021 на суму 36000,00 грн, № 302 вiд 04.03.2021 на суму 18000,00 грн, № 300 вiд 04.03.2021 на суму 4309,75 грн, № 348 вiд 11.03.2021 на суму 36000,00 грн, № 383 вiд 19.03.2021 на суму 45000,00 грн, № 419 вiд 24.03.2021 на суму 1219,71 грн, №441 вiд 29.03.2021 на суму 461199,06 грн) за період з 19.12.2017 по дату зарахування грошових коштів.

Пеня на суму грошового зобов`язання по податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 254838,09 грн почала нараховуватися в автоматичному режимі в ІТС «Податковий блок» після сплати грошового зобов`язання (платіжні доручення: № 123 вiд 28.01.2021 на суму 8923,00 грн, №@2PL088964 вiд 04.02.2021 на суму 21306,39 грн, № 149 вiд 04.02.2021 на суму 11289,75 грн, № 256 вiд 24.02.2021 на суму 9000,00 грн, № 266 вiд 25.02.2021 на суму 18000,00 грн, № 274 вiд 01.03.2021 на суму 36000,00 грн, № 301 вiд 04.03.2021 на суму 18000,00 грн, № 349 вiд 11.03.2021 на суму 36000,00 грн, № 384 вiд 19.03.2021 на суму 45000,00 грн, № 442 вiд 29.03.2021 на суму 304679,87 грн) за період з 28.08.2018 по дату зарахування грошових коштів.

Повідомив, що при автоматичному нарахуванні пені не враховувалися положення ч.2 ст. 52-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України, згідно якої протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

За наслідками розгляду ДПС України скарги платника від 07.07.2021 за № 223 (вх. № 20245/6 від 12.07.2021) винесено рішення від 11.10.2021 за № 23049/6/99-00-06-001-04-06 щодо скасування пені в частині її нарахування з 01 березня 2020 року до дати закінчення нарахування, а скаргу адвоката фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в цій частині частково задоволено.

З урахуванням вищезазначених положень ПК України та рішення про результати розгляду скарги ДПС України, розрахована пеня по податку на додану вартість (код бюджету 14010100) складає 343050,96 грн, а з податку на доходи фізичних осіб (код бюджету 11010500) - 156182,87 грн.

Таким чином, некоректно нарахована в автоматичному режимі пеня з податку на додану вартість у сумі 89928,33 грн та з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 98655,22 грн скасована.

Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що станом на дату подання адміністративного позову ІКП гр. ОСОБА_1 повністю приведено у відповідність, суми неправомірно нарахованої пені - скасовані та виключені з інтегрованої картки платника, а суми заявленої пені у адміністративному позові є чинними та скасуванню не підлягали.

Також, на виконання вимог ст. 59 ПК України, контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 28.02.2018 № 6450-17, яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача (копія корінця податкової вимоги додається до позовної заяви), яка повернулася відділенням зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання»). Податкова вимога форми «Ф» від 28.02.2018 № 6450-17, у адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалась.

З огляду на вищевикладене, ГУ ДПС у Полтавській області вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 ухвалене судом у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права.

У надісланих до суду поясненнях представник відповідача наполягав, що позивачем подано до суду лист із додатками, з яких точно неможливо зрозуміти, які ж сформовано суми уявного податкового боргу, а також підстав виникнення такого, якими процесуальними документами вони підтверджуються, що передувало його появі, історії зменшення сум претензій їх дат та самих сум, на які зменшено вимоги, а також інші істотні обставини, що потрібні для вирішення справи. Крім того, вважає, що поданні до суду розрахунки та довідки не були предметом дослідження у суді першої інстанції, а інформація в них категорично різниться з інформацією, що досліджувалась судом першої інстанції. Водночас повідомив, що відповідач заперечує проти задоволення даного позову, сам позов являється дублюючим позовом по повністю аналогічним періодам, податковим повідомленням-рішенням, дійовим особам, суб`єктам відповідальності, іншим обставинам, які вже досліджувались Полтавським окружним адміністративним судом, Другим апеляційним адміністративним судом, по яким вже виносились преюдиційній судові рішення, та є нічим іншим, як спробою притягнення ОСОБА_1 втретє до фінансової відповідальності без належного проходження всіх визначених законом процедур. І сама по собі неможливість контролюючого органу пояснити визначені ним суми у позові обґрунтовується у тому числі і тим, що позивач жодних процедур не проводив.

В надісланих на вимогу колегії суддів до суду апеляційної інстанції поясненнях відповідач повідомив, що згідно інформації в ІКП за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 482873,63 гривні: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 343254,96 грн (з них: 202,61 грн - податкове зобов`язання, 343052,35 грн - пеня); з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 139618,67 грн (з них: 4647,68 грн - податкове зобов`язання, 134970,99 грн - пеня).

Податковий борг по податку на додану вартість в індивідуальній картці платника ФОП ОСОБА_1 виник 19.12.2017 після опрацювання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017.

В ІКП в автоматичному режимі відповідно до пп. 129.1.2 п. 129.1 ст.129 ПК України нарахована пеня по податку на додану вартість у сумі 432 979,29 грн, яка виникла після узгодженого податкового повідомлення-рішення від 20.11.2006 за № /0 (загальна сума 767918,06 грн), винесеного на підставі акту документальної перевірки № 525/17/ від 10.11.2006 з урахуванням постанови Господарського суду Полтавської області № 3/322 від 11.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017. почала нараховуватися в автоматичному режимі в ІТС «Податковий блок» після сплати грошового зобов`язання, стягненого в межах виконавчого провадження відповідно до платіжних доручень: №122 вiд 28.01.2021 на суму 8923,00 грн; №150 вiд 04.02.2021 на суму 11000,00 грн; №257 вiд 24.02.2021 на суму 9000,00 грн; № 267 вiд 25.02.2021 на суму 18000,00 грн; № 273 вiд 01.03.2021 на суму 36000,00 грн; №302 вiд 04.03.2021 на суму 18000,00 грн; № 300 вiд 04.03.2021 на суму 4309,75 грн; № 348 вiд 11.03.2021 на суму 36000,00 грн; № 383 вiд 19.03.2021 на суму 45000,00 грн; № 419 вiд 24.03.2021 на суму 1219,71 грн; № 441 вiд 29.03.2021 на суму 461199,06 грн за період з 19.12.2017 по дату зарахування грошових коштів.

Пеня по податку на доходи з фізичних осіб у сумі 254 838,09 грн виникла після узгодженого податкового повідомлення-рішення від 19.12.2017 за № (основний платіж - 343718,68 грн, штрафна санкція - 171859,34 грн), винесеного на підставі акту документальної перевірки № 525/17/ від 10.11.2006, з урахуванням постанови Господарського суду Полтавської області № 3/322 від 11.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017, та почала нараховуватися в автоматичному режимі в ІТС «Податковий блок» після сплати грошового зобов`язання, стягненого у межах виконавчого провадження, за платіжними дорученнями: № 123 вiд 28.01.2021 на суму 8923,00 грн; № @2PL088964 вiд 04.02.2021 на суму 21306,39 грн; № 149 вiд 04.02.2021 на суму 11289,75 грн; № 256 вiд 24.02.2021 на суму 9000,00 грн; № 266 вiд 25.02.2021 на суму 18000,00 грн; № 274 вiд 01.03.2021 на суму 36000,00 грн; № 301 вiд 04.03.2021 на суму 18000,00 грн; № 349 вiд 11.03.2021 на суму 36000,00 грн; № 384 вiд 19.03.2021 на суму 45000,00 грн; № 442 вiд 29.03.2021 на суму 304679,87 грн за період з 28.08.2018 по дату зарахування грошових коштів.

Вказує, що за відповідачем обліковується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 139618,67 грн.

На несплачені в строк грошові зобов`язання контролюючим органом ОСОБА_1 нараховано пеню з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 134970,99 грн: 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017 у сумі 41729,06 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021; 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017 у сумі 93241,93 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021.

Водночас, у наданих до суду апеляційної інстанції розрахунках суми податкового боргу з податку на додану вартість, яка стосується предмету позову, відповідач зазначив, що на суму нарахованого податкового зобов`язання відповідно у розмірах 170 грн та 34 грн залишок несплаченого боргу від якої становить 168,61 грн (штрафні санкції, які нараховані на підставі податкового повідомлення-рішення (форма 'ПС') N від 30.10.2018) та 202,616 грн (штрафні санкції, які нараховані на підставі податкового повідомлення-рішення (форма 'ПС') N від 03.04.2019) пеня дорівнює нулю. Згідно зі статтею 129 ПК України, на підставі невизначених документів, у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням (форма 'Р') N /0 від 20.11.2006 нараховано пеню 22.03.2021 у розмірі 13988,25 грн з 20.12.2017 по 21.03.2021 на залишок несплаченого боргу у розмірі 14190,86 грн, 25.03.2021 у розмірі 691,93 грн з 20.12.2017 по 24.03.2021 на залишок несплаченого боргу у розмірі 14882,79 грн, 30.03.2021 у розмірі 179217,03 грн з 20.12.2017 по 29.03.2021 на залишок несплаченого боргу у розмірі 194099,82 грн, 30.03.2021 у розмірі 83514,81 грн з 20.12.2017 по 29.03.2021на залишок несплаченого боргу у розмірі 277614,63 грн, 02.04.2021 у розмірі 62482,65 грн з 20.12.2017 по 01.04.2021 на залишок несплаченого боргу у розмірі 340097,28 грн. Також, 02.04.2021 на підставі невизначеного документу з 31.03.2018 по 02.04.2021 нараховано пеню у розмірі 3156,97 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість N від 07.12.2017 на залишок несплаченого боргу у розмірі 343052,35 грн; 02.04.2021 на підставі невизначеного документу з 15.11.2018 по 01.04.2021 нараховано пеню у розмірі 0,71 грн на залишок несплаченого боргу у розмірі 343052,35 грн.

Всього сума нарахованого податкового зобов`язання по податку на додану вартість - 204 грн, залишок несплаченого боргу - 343254,96 грн, пеня - 343052,35 грн.

У наданому до суду розрахунку суми податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб повідомлено, що на суму нарахованого податкового зобов`язання у розмірі 4647,68 грн, яка виникла на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємця або особи, яка припинила підприємницьку діяльність протягом звітного року) N від 28.01.2021 терм.спл. 19.02.2021, пеня дорівнює нулю.

30.03.2021 за невизначеним документом з 29.08.2018 нарахована пеня у сумі 41729,06 грн на залишок несплаченого боргу у розмірі 46376,74 грн за податковим повідомленням-рішенням (форма 'Р') N від 19.12.2017.

30.03.2021 за невизначеним документом з 29.08.2018 нарахована пеня у сумі 93241,93 грн на залишок несплаченого боргу у розмірі 139618,67 грн за податковим повідомленням-рішенням (форма 'Р') N від 19.12.2017.

Загальна сума нарахованого податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб - 4647,68 грн, залишок несплаченого боргу - 139618,67 грн, пеня - 134970,99 грн.

Також у розрахунках зазначено, що документами, які підтверджують зменшення податкового боргу з вищевказаних податків за рахунок сплати коштів, є платіжні доручення від 29.01.2021 № 442, від 19.03.2021 № 383, від 24.03.2021 № 419, від 29.03.2021 № 441, від 01.04.2021 № 462.

Представник відповідача стверджував, що при автоматичному нарахуванні пені не враховується положення ч.2 ст.52-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України, згідно якої протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Також проінформував, що ДПС України розглянуто скаргу платника від 07.07.2021 за № 223 (вх. № 20245/6 від 12.07.2021), за результатами розгляду якої винесено рішення від 11.10.2021 за № 23049/6/99-00-06-001-04-06 щодо скасування пені в частині її нарахування з 01 березня 2020 року до дати закінчення нарахування, а скаргу адвоката фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в цій частині частково задоволено.

З урахуванням вищезазначених положень ПК України та рішення про результати розгляду скарги ДПС України, розрахована пеня по податку на додану вартість (код бюджету 14010100) складає 343050,96 грн, з податку на доходи фізичних осіб (код бюджету 11010500) складає 156182,87 грн.

Таким чином, некоректно нарахована в автоматичному режимі пеня з податку на додану вартість у сумі 89928,33 грн та з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 98655,22 грн скасована. Дані операції відображено в ІКП платника 30.11.2021 року.

Зазначив, що суми нарахованої пені, що рахувалася за відповідачем в інтегрованій картці станом на 30.11.2021, були зменшені контролюючим органом шляхом зменшення сум податкового боргу з пені в хронологічному порядку їх відображення в інтегрованій картці.

Наполягав, що станом на дату подання адміністративного позову ІКП гр. ОСОБА_1 приведено у відповідність, суми неправомірно нарахованої пені - скасовані та виключені з інтегрованої картки платника, а суми заявленої пені у адміністративному позові є чинними та скасуванню не підлягали.

В надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях представник відповідача просив враховуючи той факт, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції і на вимогу суду апеляційної інстанції все одно постійно неправомірно вказує на те, що нарахування пені відбулось в строк по 01.04.2021 року, що відповідно означає неправомірність нарахування пені у період дії карантину та протиправне притягнення відповідача до фінансової відповідальності, якої не існує.

Зауважив, що при скасуванні пені з 01.03.2020 року це автоматично означає, що всі суми податкового боргу, які були відображені та перебували на розгляді в межах стягнення податкового боргу у справі № 440/4326/20 згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року, яке набрало законної сили 19.11.2020 року, є кінцевими по охопленому періоду стягнення. А подальше повне добровільне виконання судового рішення із залученням третьої особи - Чорнухинського ВДВС, як незалежного органу, що відповідає за повноту виконання судового рішення, вказує на те, що всі правовідносини, що випливають з податкової вимоги за 2018 рік, податковий борг за якою з урахуванням пені та штрафів були відображені саме представниками Позивача в позовній заяві і не збільшувались ними протягом розгляду справи, закінчені в повному обсязі шляхом добровільної сплати відповідачем через Чорнухинське ВДВС всіх сум податкового боргу, навіть з переплатою. В підтвердження цього в розпорядженні суду наявна довідка Чорнухинського ВДВС про закінчення виконавчого провадження та повне виконання судового рішення.

Всі решта спроб позивача розповідати суду про безперервність податкового боргу і нібито непотрібність видачі нової податкової вимоги є нічим іншим як спробою маніпуляції. Такої ж думки притримується Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові по справі №160/12072/20, якою скасовано рішення судів попередніх інстанцій та направлено на новий розгляд справу про стягнення податкового боргу із посиланням на те, що судами також не було встановлено і безперервність існування податкового боргу з часу винесення (та можливого направлення) податкової вимоги від 03 листопада 2017 року № 35379-17 до часу звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених у скарзі та додаткових поясненнях.

Представник позивача у судовому засіданні просив вимоги апеляційної скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 23.11.2001, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за його рішенням внесена до Єдиного державного реєстру 01.04.2021, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань /том 1 а.с. 7/.

20.11.2006 контролюючим органом прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- № /0, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 768027,14 грн, у тому числі: за основним платежем - 512018,09 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 256009,05 грн;

- № /0, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 1031156,04 грн, у тому числі: за основним платежем - 343718,68 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 686437,36 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржені ОСОБА_1 у судовому порядку.

Постановою Господарського суду Полтавської області від 11.07.2017 у справі № 3/322 позов задоволено. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення Лохвицької МДПІ від 20.11.2006 : (1) № /0, за яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 визначені податкові зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 1031156,04 грн, у т.ч. основний платіж - 343718,68 грн та штрафна (фінансова) санкція - 686437,36 грн; (2) № /0, за яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 визначені податкові зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 768027,14 грн, у т. ч. основний платіж - 512 018,09 грн та штрафна (фінансова) санкція - 256009,05 грн /том 1 а.с. 151-153/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 у справі № 3/322 апеляційну скаргу Гадяцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задоволено. Постанову Господарського суду Полтавської областi від 11.07.2017р. по справі № 3/322 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення Лохвицької міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області від 20.11.2006 року № /0 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 515578,02 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено /том 1 а.с. 154-160/.

Постановою Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 3/322 (адміністративне провадження № К/9901/1388/17, №К/9901/4724/17) касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 залишено без змін /том 1 а.с. 161-170/.

19.12.2017 на підставі акту від 10.11.2006 № 525/17/, постанови господарського суду Полтавської області від 11.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 у справі № 3/322, керуючись підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 збільшено грошове зобов`язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 515578,02 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями - в сумі 343718,68 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 171859,34 грн. /том 1 а.с. 92/.

Це податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 19.12.2017 № оскаржено ОСОБА_1 до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 у справі №816/55/18, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено /том 1 а.с. 137-146/.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 816/55/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 816/55/18 залишено без змін. /том 1 а.с. 147-150/.

З посиланням на частину 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначив, що обставина правомірності податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № від 19.12.2017 встановлена рішенням суду у справі №816/55/18, яке набрало законної сили та не підлягає доказуванню у даній справі.

З посиланням на положення пунктів 56.1, 56.18 статті 56 ПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що грошове зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 768027,14 грн, у тому числі: за основним платежем - 512018,09 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 256009,05 грн, визначене ОСОБА_1 повідомленням-рішенням від 20.11.2006 № /0, вважається узгодженим 08.11.2017.

А грошове зобов`язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 515578,02 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями - в сумі 343718,68 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 171859,34 грн, визначене ОСОБА_1 повідомленням-рішенням від 19.12.2017 № , вважається узгодженим 09.07.2018.

11.08.2020 Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 1254810,68 грн, зокрема, з податку на доходи фізичних осі, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 486892,62 грн та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 767 918,06 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4326/20, яке набрало законної сили 19.11.2020 /том 2 а.с. 219-223/, позов Головного управління ДПС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 1 254 810,68 грн, зокрема:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 486892,62 грн на р/р UA0016656, отримувач - Чорнухинське УК/отг смтЧорнухи/11010500, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37735068, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП);

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 767918,06 грн на р/р UA0016485, отримувач - Чорнухинське УК/отг смт. Чорнухи/14060100, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37735068, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4326/20, яке набрало законної сили 19.11.2020, встановлено, що з урахуванням часткової сплати, заборгованість за податковим повідомленням-рішенням від 20.11.2006 № /0 складає 758058,80 грн. З урахуванням часткової сплати, заборгованість за податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2017 № складає 475669,33 грн. На несплачені в строк грошові зобов`язання контролюючим органом нараховано пеню: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 2 800,01 грн; з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), у розмірі 66,26 грн.

Суд першої інстанції з посиланням на частину 4 статті 78 КАС України зазначив, що встановлені рішенням суду у справі № 440/4326/20, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.

Судом першої інстанції встановлено, що за відомостями інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, пеня з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 2800,01 грн, що стягнута рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4326/20, була нарахована ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № від 19.12.2017: 1) 27.02.2019 в сумі 1103,67 грн за період з 29.08.2018 по 26.02.2019 на суму сплати 10247,20 грн.; 2) 14.08.2019 в сумі 1696,34 грн за період з 29.08.2018 по 13.08.2019 на суму сплати 8424 грн. /том 1 а.с. 104-105/.

Згідно з інтегрованою карткою фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість, пеня з податку на додану вартість, у загальному розмірі 66,26 грн, яка стягнута рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4326/20, була нарахована ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № /0 від 20.11.2006: 1) 27.12.2017 в сумі 32,68 грн за період з 20.12.2017 по 26.12.2017 на суму сплати 9793 грн; 2) 05.11.2018 в сумі 32,19 грн за період з 20.12.2017 по 04.11.2018 на суму сплати 170 грн; 3) 11.05.2019 на суму 1,39 грн за період з 20.12.2017 по 10.05.2019 на суму сплати 4,75 грн. /том 1 а.с. 117-120/.

Вказані вище суми заборгованості та зазначені вище суми пені були стягнуті з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у складі податкового боргу рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 в адміністративній справі №440/4326/20.

За відомостями інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, ОСОБА_1 у подальшому контролюючим органом нарахована відповідачу пеня з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № від 19.12.2017 /том 1 а.с. 32-34, 106-107/:

1) 29.01.2021 в сумі 4533,13 грн за період з 29.08.2018 по 28.01.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 8923 грн;

2) 04.02.2021 в сумі 10897,78 грн за період з 29.08.2018 по 03.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 21306,39 грн;

3) 05.02.2021 в сумі 5780,97 грн за період з 29.08.2018 по 04.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 11289,75 грн;

4) 25.02.2021 в сумі 4712,05 грн за період з 29.08.2018 по 24.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 9000 грн;

5) 26.02.2021 в сумі 9434,47 грн. за період з 29.08.2018 по 25.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 18000 грн;

6) 02.03.2021 в сумі 18951,78 грн за період з 29.08.2018 по 01.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 36000 грн;

7) 05.03.2021 в сумі 9506,96 грн за період з 29.08.2018 по 04.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 18000 грн;

8) 12.03.2021 в сумі 19158,90 грн за період з 29.08.2018 по 11.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 36000 грн;

9) 22.03.2021 в сумі 24207,53 грн за період з 29.08.2018 по 21.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 45000 грн;

10) 30.03.2021 в сумі 54412,59 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 100290,85 грн;

11) 30.03.2021 в сумі 93241,93 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 171859,34 грн.

Загальний розмір нарахованої пені згідно інтегрованої картки відповідача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, становить 254838,09 грн.

За відомостями інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість, ОСОБА_1 контролюючим органом нарахована пеня з податку на додану вартість у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № /0 від 20.11.2006 /том 1 а.с. 28-29/:

1) 29.01.2021 в сумі 4827,95 грн за період з 20.12.2017 по 28.01.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 8923 грн;

2) 05.02.2021 в сумі 5988,46 грн за період з 20.12.2017 по 04.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 11000 грн;

3) 25.02.2021 в сумі 4985,46 грн за період з 20.12.2017 по 24.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 9000 грн;

4) 26.02.2021 в сумі 9979,5 грн. за період з 20.12.2017 по 25.02.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 18000 грн;

5) 02.03.2021 в сумі 20027,64 грн за період з 20.12.2017 по 01.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 36000 грн;

6) 05.03.2021 в сумі 10039,56 грн. за період з 20.12.2017 по 04.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 18000 грн;

7) 05.03.2021 в сумі 2403,78 грн за період з 20.12.2017 по 04.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 4309,75 грн;

8) 12.03.2021 в сумі 20199,25 грн за період з 20.12.2017 по 11.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 36000 грн;

9) 22.03.2021 в сумі 25463,59 грн за період з 20.12.2017 по 21.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 45000 грн;

10) 25.03.2021 в сумі 691,93 грн за період з 20.12.2017 по 24.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 1219,71 грн;

11) 30.03.2021 в сумі 179217,03 грн. за період з 20.12.2017 по 29.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 314597,29 грн;

12) 30.03.2021 в сумі 83514,81 грн за період з 20.12.2017 по 29.03.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 146601,77 грн;

13) 02.04.2021 в сумі 62482,65 грн за період з 20.12.2017 по 01.04.2021 на суму сплачених до бюджету коштів 109407,28 грн.

Крім того, за відомостями інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість 02.04.2021 відповідачу контролюючим органом нарахована пеня з податку на додану вартість в сумі 3156,97 грн за період з 31.03.2021 по 02.04.2021 на суму сплачених до бюджету коштів, що зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 07.12.2017 /том 1 а.с. 29, 93-94/ у розмірі 9793 грн.

Також 02.04.2021 ОСОБА_1 контролюючим органом нарахована пеня з податку на додану вартість в сумі 0,71 грн за період з 15.11.2021 по 02.04.2021 на суму сплачених до бюджету коштів, що зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2018 /том 1 а.с. 29, 96-97/ у розмірі 1,39 грн.

Отже загальний розмір нарахованої пені з податку на додану вартість відповідно до інтегрованої картки відповідача становить 432979,29 грн.

Цитуючи норми пунктів 129.1, 129.3 та 129.4 статті 129 ПК України, пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", якою з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, судом зроблено висновок, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по 30 червня 2023 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Рішенням ДПС України від 11.10.2021 №23049/6/9900-06-01-04-06 про результатами розгляду скарги скасовано пеню в частині її нарахування з 01 березня 2020 року до дати закінчення її нарахування, а скаргу ОСОБА_2 адвоката фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в цій частині-частково задоволено. ДПС зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області забезпечити здійснення нарахування пені з відображенням відповідними операціями щодо її нарахування в інтегрованій картці платника податків відповідно до вимог статті 129 ПК України, з урахуванням положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України /том 2 а.с. 108-112/.

В.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області начальником управління податкового аудиту ОСОБА_3 складено на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області Якименка Андрія доповідну записку вих. №9371/16-31-07-11-18 від 18.11.2021, у якій зазначено, що з урахуванням положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України розрахована пеня з податку на доходи фізичних осіб (код бюджету 11010500) складає 156182,87 грн, а розрахована пеня розрахована пеня з податку на додану вартість (код бюджету 14010100) складає 343050,96 грн та запропоновано скасувати неправомірно нараховану в автоматичному режимі пеню після сплати грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню № /0, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 89928,33 грн та по податковому повідомленню-рішенню № /0, яким визначено податкове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 98655,22 грн /том 3 а.с. 56-59/.

Ця доповідна записка містить резолюцію в.о. керівника територіального органу ДПС з дозволом на скасування сум пені.

30.11.2021 на підставі доповідної записки вих. №9371/16-31-07-11-18 від 18.11.2021 у інтегрованій картці фізичної особи ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, скасовано пеню у розмірі 98655,22 грн.

Судом зазначено, що внаслідок некоректно внесених контролюючим органом змін до інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, суми кожної окремої нарахованої з порушенням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України пені у цій картці залишилися не виправлені.

Водночас загальна сума нарахованої пені 254838,09 грн, що рахувалася за відповідачем у інтегрованій картці станом на 30.11.2021, була зменшена контролюючим органом на 98655,22 грн в цілому шляхом зменшення певних сум податкового боргу з пені в хронологічному порядку їх відображення в інтегрованій картці /том 1 зворот а.с. 33/, а не шляхом зменшення кожної окремої нарахованої суми пені, що в інтегрованій картці нарахована з порушенням вимог пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та була перерахована ГУ ДПС у Полтавській області на виконання рішення ДПС.

Згідно з розрахунком пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування здійснений на виконання ДПС України від 11.10.2021 №23049/6/9900-06-01-04-06, результати якого вказані у доповідній записці вих. №9371/16-31-07-11-18 від 18.11.2021, наданим до суду ГУ ДПС у Полтавській області, загальна сума нарахованої пені становить 156182,87 грн /том 3 а.с. 142-144/.

Разом з тим, суд зауважив, що до цього розрахунку контролюючим органом також включено пеню, яка була нарахована ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № від 19.12.2017: 1) 27.02.2019 за період з 29.08.2018 по 26.02.2019 на суму сплати 10247,20 грн; 2) 14.08.2019 за період з 29.08.2018 по 13.08.2019 на суму сплати 8424 грн, але вже у перерахованому розмірі 1108,05 грн та 1729,44 грн відповідно /том 3 а.с. 142/, хоча нарахована 27.02.2019 та 14.08.2019 пеня у розмірі 2800,01 грн раніше була стягнута рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20, яке набрало законної сили 19.11.2020.

З огляду на вищевикладене, судом зроблено висновок, що контролюючим органом у розрахунок неправомірно повторно включено пеню в сумі 2800,01 грн, як борг станом на 01.01.2021, що раніше була стягнута рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20 /том 3 а.с. 99/.

Решта сум пені у цьому розрахунку, на переконання суду першої інстанції обчислена контролюючим органом з дотриманням вимог статті 129 ПК України та приписів пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, та загалом становить 153345,39 грн. /том 3 а.с. 142-144/: 1) 29.01.2021 в сумі 2692,45 грн за період 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 8923 грн; 2) 04.02.2021 в сумі 6429,04 грн за період 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 21306,39 грн; 3) 05.02.2021 в сумі 3406,60 грн за період 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 11289,75 грн; 4) 26.02.2021 в сумі 2715,68 грн за період 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 9000 грн; 5) 26.02.2021 в сумі 5431,36 грн за період з 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 18000 грн; 6) 02.03.2021 в сумі 10862,90 грн за період з 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 36000 грн; 7) 05.03.2021 в сумі 5431,36 грн за період з 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 18000 грн; 8) 12.03.2021 в сумі 10862,73 грн за період з 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 36000 грн; 9) 22.03.2021 в сумі 13578,41 грн за період з 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 45000 грн.; 10) 30.03.2021 в сумі 91934,86 грн. за період з 29.08.2018 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 304679,87 грн.

Судом наведено приклад розрахунку, який був здійснений судом для перевірки правильності кожної окремої суми пені, розрахованої у вказаному розрахунку:

8923 грн (сума сплати) *9 днів/100%*17,5% (облікова ставка Національного банку України, діюча на кожний день прострочення сплати грошового зобов`язання)*1,2/365= 46,20 грн - це сума пені за період 29.08.2018 по 06.09.2018 за 9 днів протягом якого діяла облікова ставка Національного банку України 17,5%.

Із 07.09.2018 облікова ставка Національного банку України змінилася та становила 18%, тому за період 07.09.2018 по 25.04.2019 за 231 днів пеня розрахована так:

8923 грн (сума сплати) *231 днів/100%*18% (облікова ставка Національного банку України, діюча на кожний день прострочення сплати грошового зобов`язання)*1,2/365= 1219,79 грн. - це сума пені за період 07.09.2018 по 25.04.2019 за 231 днів з урахуванням облікової ставки Національного банку України 18%, діючої на кожний день прострочення сплати грошового зобов`язання за період 07.09.2021 по 25.04.2019.

Суд зазначив, що при розрахунку кожної окремої суми пені в силу приписів статті 129 ПК України враховується сума частки погашення податкового боргу. У наведеному як приклад розрахунку врахована сума частки погашення 29.01.2021 податкового боргу 8923 грн.

З використанням такої методології судом перевірено правильність обчислення контролюючим органом інших сум нарахованої пені у вказаному розрахунку.

Судом враховано, що за відомостями інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за період з 29.01.2021 по 31.03.2021, сума сплаченої відповідачем пені загалом становить 24011,89 грн. /том 1 а.с. 33/. А відтак, суд вважав, що сума коштів - 24011,89 грн підлягає зарахуванню у рахунок погашення податкового боргу відповідача.

Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, становить 129333 грн 50 коп. (153345,39 грн - 24011,89 грн).

З посиланням на матеріалами справи судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до Головного управління ДПС у Полтавській області, Чорнухинської державної податкової інспекції податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, згідно якої сума податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного (податкового) періоду становить 21306,39 грн /том 1 а.с. 21-22, 32/.

30.03.2021 у рахунок погашення податкового боргу відповідача, що виник на підставі вказаної вище податкової декларації, контролюючим органом зараховано сплачені відповідачем до бюджету кошти у розмірі 94,51 грн, а 14.04.2021 - контролюючим органом у рахунок погашення цього податкового боргу зараховано сплачені відповідачем до бюджету кошти у розмірі 16564,2 грн, що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника податків /том 1 а.с. 33, 35/.

Таким чином, сума податкового боргу відповідача, що виник на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, та не сплачений відповідачем у встановлений законом строк, на переконання суду, становить 4647,68 грн = (21306,39 грн - 94,51 грн - 16564,2 грн).

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що податковий борг відповідача зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, становить 124 165 грн. 59 коп. (у тому числі пеня - 119517 грн 91 коп.), а не 134970,99 грн, як помилково вважає контролюючий орган.

Також судом встановлено, що 30.11.2021 на підставі доповідної записки вих. №9371/16-31-07-11-18 від 18.11.2021 у інтегрованій картці фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість, скасовано пеню у загальному розмірі 89928,33 грн /том 1 а.с. 29/.

Однак, внаслідок некоректно внесених контролюючим органом змін до інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість суми кожної окремої нарахованої з порушенням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України пені у цій картці залишилися не виправлені.

Водночас, загальна сума нарахованої пені 432979,29 грн, що рахувалася за відповідачем у інтегрованій картці станом на 30.11.2021, була зменшена контролюючим органом на 89928,33 грн у цілому шляхом зменшення певних сум податкового боргу з пені в хронологічному порядку їх відображення в інтегрованій картці /том 1 зворот а.с. 29, зворот а.с. 29/, а не шляхом зменшення кожної окремої нарахованої суми пені, що в інтегрованій картці нарахована з порушенням вимог пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та була перерахована ГУ ДПС у Полтавській області на виконання рішення ДПС.

Розрахунок пені з податку на додану вартість здійснений на виконання ДПС України від 11.10.2021 № 23049/6/9900-06-01-04-06, результати якого вказані у доповідній записці вих. № 9371/16-31-07-11-18 від 18.11.2021, наданий до суду ГУ ДПС у Полтавській області /том 3 а.с. 138-141/.

Згідно з цим розрахунком загальна сума нарахованої пені становить 343050,96 грн.

Разом з тим, у цьому розрахунку нарахована пеня в сумі 52377,94 грн за період з 19.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів 119266,54 грн, яка, як слідує з інтегрованої картки відповідача, включає в себе у тому числі кошти у розмірі 64,87 грн, які були зараховані контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу зі сплати пені 02.04.2021 в сумі 32,68 грн та 02.04.2021 в сумі 32,19 грн, та раніше вже були стягнуті рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20, яке набрало законної сили 19.11.2020.

Отже, при здійсненні розрахунку пені за період з 19.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету 02.04.2021 коштів у розмірі 64,87 грн, які були зараховані у рахунок погашення пені, контролюючим органом нарахована пеня. Тобто пеня була нарахована на пеню, зокрема, на суму сплаченої пені 64,87 грн, що є порушенням пункту 129. 4 статті 129 ПК України.

З інтегрованої картки відповідача з податку на додану вартість вбачається, що у рахунок податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № /0 від 20.11.2006 контролюючим органом 02.04.2021 зараховані кошти сплати 109407,28 грн. /том 1 зворот а.с. 28/, а не 119266,54 грн., як контролюючим органом зазначено у своєму розрахунку /том 3 а.с. 141/.

Як встановлено судом, 02.04.2021 контролюючим органом ОСОБА_1 нарахована пеня з податку на додану вартість в сумі 3156,97 грн за період з 31.03.2021 по 02.04.2021 на суму сплачених до бюджету коштів, які зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 07.12.2017 /том 1 а.с. 29, 93-94/ у розмірі 9793 грн. Крім того, 02.04.2021 нарахована пеня з податку на додану вартість в сумі 0,71 грн за період з 15.11.2021 по 02.04.2021 на суму сплачених до бюджету коштів, що зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2018 /том 1 а.с. 29, 96-97/ у розмірі 1,39 грн.

Таким чином, пеня за період з 19.12.2017 по 29.02.2020 повинна бути нарахована на суму несвоєчасно сплачених до бюджету коштів у розмірі 109407,28 грн та становити в цілому 48048,07 грн:

1) за період 19.12.2017 по 25.01.2018: 109407,28*37/100%*14,5%*1,2/365=1929,76;

2) за період 25.01.2018 по 01.03.2018: 109407,28*35/100%*16%*1,2/365=2014,29;

3) за період 01.03.2018 по 12.07.2018: 109407,28*133/100%*17%*1,2/365=8132,71;

4) за період 12.07.2018 по 06.09.2018: 109407,28*56/100%*17,5%*1,2/365=3525,01;

5) за період 06.09.2018 по 25.04.2019: 109407,28*231/100%*18%*1,2/365=14956,13;

6) за період 25.04.2019 по 18.07.2019: 109407,28*84/100%*17,5%*1,2/365=5287,52;

7) за період 18.07.2019 по 05.09.2019: 109407,28*49/100%*17%*1,2/365=2996,26;

8) за період 05.09.2019 по 24.10.2019: 109407,28*49/100%*16,5%*1,2/365=2908,14;

9) за період 24.10.2019 по 12.12.2019: 109407,28*49/100%*15,5%*1,2/365=2731,88;

10) за період 12.12.2019 по 30.01.2020: 109407,28*49/100%*13,5%*1,2/365=2379,38;

11) за період 30.01.2020 по 29.02.2020: 109407,28*30/100%*11%*1,2/365=1186,99.

Пеня за період з 31.03.2018 по 29.02.2020 на суму несвоєчасно сплачених до бюджету коштів, що зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 07.12.2017 у розмірі 9793 грн, має становити 3783,53 грн та підлягає обрахунку у такий спосіб:

1) за період 31.03.2018 по 12.07.2018: 9793*103/100%*17%*1,2/365=563,75;

2) за період 12.07.2018 по 06.09.2018: 9793*56/100%*17,5%*1,2/365=315,52;

3) за період 06.09.2018 по 25.04.2019: 9793*231/100%*18%*1,2/365=1338,72;

4) за період 25.04.2019 по 18.07.2019: 9793*84/100%*17,5%*1,2/365=473,28;

5) за період 18.07.2019 по 05.09.2019: 9793*49/100%*17%*1,2/365=268,19;

6) за період 05.09.2019 по 24.10.2019: 9793*49/100%*16,5%*1,2/365=260,31;

7) за період 24.10.2019 по 12.12.2019: 9793*49/100%*15,5%*1,2/365=244,53;

8) за період 12.12.2019 по 30.01.2020: 9793*49/100%*13,5%*1,2/365=212,98;

9) за період 30.01.2020 по 29.02.2020: 9793*30/100%*11%*1,2/365=106,25.

Пеня за період з 15.11.2018 по 29.02.2020 на суму несвоєчасно сплачених до бюджету коштів, які зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2018 у розмірі 1,39 грн становить 0,36 грн та підлягає обрахунку у такий спосіб:

1) за період 15.11.2018 по 25.04.2019: 1,39 *161/100%*18%*1,2/365=0,13;

2) за період 25.04.2019 по 18.07.2019: 1,39 *84/100%*17,5%*1,2/365=0,07;

3) за період 18.07.2019 по 05.09.2019: 1,39 *49/100%*17%*1,2/365=0,04;

4) за період 05.09.2019 по 24.10.2019: 1,39 *49/100%*16,5%*1,2/365=0,04;

5) за період 24.10.2019 по 12.12.2019: 1,39 *49/100%*15,5%*1,2/365=0,03;

6) за період 12.12.2019 по 30.01.2020: 1,39 *49/100%*13,5%*1,2/365=0,03;

7) за період 30.01.2020 по 29.02.2020: 1,39 *30/100%*11%*1,2/365=0,02.

Решта пені з податку на додану вартість у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № /0 від 20.11.2006 нарахована контролюючим органом без помилок /том 3 а.с. 138-141/:

1) 29.01.2021 у розмірі 3918,69 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 8923 грн;

2) 05.02.2021 у розмірі 4830,84 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 11000 грн;

3) 25.02.2021 у розмірі 3952,50 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 9000 грн;

4) 26.02.2021 у розмірі 7905,01 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 18000 грн;

5) 02.03.2021 у розмірі 15810,02 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 36000 грн.;

6) 05.03.2021 у розмірі 7905,01 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 18000 грн;

7) 05.03.2021 у розмірі 2513,52 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 4309,75 грн;

8) 12.03.2021 у розмірі 20995,79 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 36000 грн;

9) 22.03.2021 у розмірі 19762,52 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 45000 грн;

10) 25.03.2021 у розмірі 535,66 грн за період з 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 1219,71 грн;

11) 30.03.2021 у розмірі 202543,46 грн. за період 20.12.2017 по 29.02.2020 на суму сплачених до бюджету коштів у розмірі 314597,29 грн.

З огляду на вищенаведене, суд вважав, що в описаній частині розрахунок, здійснений контролюючим органом /том 3 а.с. 138-141/, містить суми пені, розраховані з дотриманням вимог статті 129 ПК України, приписів пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, та розмір пені з урахуванням описаного вище розрахунку, становить 342504 грн. 98 коп. = (3918,69 + 4830,84 + 3952,50 + 7905,01 + 15810,02 + 7905,01 + 2513,52 + 20995,79 + 19762,52 + 535,66 + 202543,46 + пораховані судом 48048,07 + 3783,53 + 0,36).

Суд першої інстанції критично оцінив доводи представника відповідача про невідповідність погашеної суми податкового боргу, стягнутого рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20, яке набрало законної сили 19.11.2020, яким встановлено, що з урахуванням часткової сплати, заборгованість за податковим повідомленням-рішенням від 20.11.2006 № /0 складає 758058,80 грн, оскільки загальна сума коштів, які несвоєчасно сплачені відповідачем та зараховані у рахунок погашення цього податкового боргу відповідає вказаній сумі 758058,80 грн., а саме: (29.01.2021 - 8923 грн) + (05.02.2021 - 11000 грн) + (25.02.2021 - 9000 грн) + (26.02.2021 - 18000 грн) + (02.03.2021 - 36000 грн) + (05.03.2021 - 18000 грн) + (05.03.2021 - 4309,75 грн) + (12.03.2021 - 36000 грн) + (22.03.2021 - 45000 грн) + (25.03.2021 - 1219,71 грн) + (30.03.2021 - 461199,06 грн) + (02.04.2021 - 109407,28 грн) /том 1 а.с. 113-114/.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що 30.10.2018 ГУ ДФС в Полтавській області на підставі акта перевірки №9533/16-31-54-13/ від 22.10.2018 /том 1 а.с. 18/ винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 170 грн за платежем за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" /том 1 а.с. 17/.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача та вручено відповідачу 01.11.2018, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /том 1 а.с. 17, 19/.

Також 03.04.2019 ГУ ДФС в Полтавській області на підставі акта перевірки №16646/16-31-54-13/ від 13.03.2019 /том 1 а.с. 15/ винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у сумі 34 грн. за платежем за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" /том 1 а.с. 14/.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача та вручено відповідачу 09.04.2019, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення /том 1 а.с. 16/.

Вказавши на не надання сторонами доказів оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи в судовому порядку, суд дійшов висновку про те, що податковий борг відповідача зі сплати податку на додану вартість становить 342708 грн 98 коп., у тому числі пеня - 342504,98 грн, а не 343254,96 грн, як помилково розраховано контролюючим органом.

Суд першої інстанції зазначив, що стягнення в судовому порядку суми заборгованості, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень, та подальше виконання рішення суду у справі № 440/4326/20 про стягнення податкового боргу органом виконавчої служби у примусовому порядку зі стягненням суми виконавчого збору не впливає на обов`язок контролюючого органу нарахувати у подальшому пеню платнику податків у зв`язку з несвоєчасною сплатою ним сум податкового зобов`язання, що встановлений статтею 129 Податкового кодексу України, не змінює порядок нарахування пені, встановлений статтею 129 ПК України, а також не звільняє платника податків від обов`язку сплати пені, що нарахована у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми податкового боргу, оскільки відповідно до пункту 129.5 статті 129 ПК України зазначений розмір пені застосовується щодо всіх платників та всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.

Крім того, судом наголошено, що Податковий кодекс України не диференціює нарахування пені за несвоєчасну плату грошового зобов`язання в залежності від наявності чи відсутності у фізичної особи статусу підприємця або в залежності від того, чи є особа юридичною чи фізичною.

Суми пені, які були нараховані контролюючим органом у січні-квітні 2021 року у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем податкового боргу, а також суми податкового боргу, які виникли у зв`язку з неповною сплатою суми самостійно узгодженого відповідачем податкового зобов`язання на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік, а також у зв`язку з несплатою відповідачем у строк, встановлений законом, сум штрафних санкцій, застосованих до нього податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Полтавській області № від 30.10.2018 та № від 03.04.2019, не були предметом стягнення у справі № 440/4326/20, рішення у якій ухвалено Полтавським окружним адміністративним судом 15.10.2020, тому суд відхилив доводи відповідача про відсутність у нього податкового боргу з посиланням на те, що вся сума податкового боргу відповідача стягнута з нього судовим рішенням у справі № 440/4326/20, яке набрало законної сили.

З посиланням на частину 7 статті 78 КАС України суд також відхилив доводи представника відповідача на судові рішення судів першої та апеляційної інстанції у адміністративній справі № 440/3063/22 /том 2 а.с. 152-160/, оскільки правова оцінка, надана судами першої та апеляційної інстанції певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду у даній справі.

Так, предметом спору у справі № 440/3063/22 є податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області № від 28 січня 2022 року, яким на підставі статті 124 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 255923,76 грн.

З огляду на те, що вказана сума штрафу не є предметом стягнення у даній справі, суд вважав, що рішення суду у справі №440/3063/22 не є преюдиційним для даної справи.

Враховуючи, що у період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану, суд першої інстанції, покликаючись на висновки Верховного Суду у постанові від 13.12.2023 по справі №240/34220/22, які викладені щодо застосування норм права у аналогічній справі, дійшов висновку про те, що контролюючий орган не пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу, оскільки у вказаний період строки давності, передбачені статтею 102 ПК України були зупинені.

Разом з цим, суд відхилив доводи позивача з посиланням на такі документи: розрахунок податкового боргу /том 1 а.с. 12/, довідку про суми податкового боргу по гр. ОСОБА_1 від 07.06.2023 /том 1 а.с. 13/, розрахунки пені ОСОБА_1 /том 1 а.с. 23-24/, таблиці /том 2 а.с. 242-245/, розрахунки пені ОСОБА_1 /том 3 а.с. 53-55/, документи "ФОП ОСОБА_1 зведена інформація з ІКП по ПДВ" та "ФОП ОСОБА_1 зведена інформація з ІКП по ПДФО" /том 3 а.с. 96-99/, оскільки вказані документи містять помилки, некоректні відомості, що суперечать іншим матеріалам справи. Помилки та некоректність, які були допущені при складенні документів "ФОП ОСОБА_1 зведена інформація з ІКП по ПДВ" та "ФОП ОСОБА_1 зведена інформація з ІКП по ПДФО" додатково підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні, якою складено ці документи /том 3 а.с. 96-99/. Крім того, надані до суду копії таблиць /том 2 а.с. 242-245/ взагалі не підписані особою, якою складені їх оригінали, та позивач не повідомив суду відомості про особу, яка їх склала.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2018 ГУ ДФС в Полтавській області винесено податкову вимогу форми "Ф" № 6450-17 на загальну суму 768059,23 грн. /том 1 а.с. 20, 86/, яка була надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернута до контролюючого органу з відміткою поштової організації "за закінченням встановленого терміну зберігання" /том 1 а.с. 20, зворот а.с. 20, а.с.87/.

Доказів оскарження та скасування податкової вимоги форми "Ф" № 6450-17 від 28.02.2018 в адміністративному або судовому порядку до суду не надано.

З посиланням на пункт 59.5 статті 59 ПК України та зазначаючи, що сума податкового боргу позивача змінилася, але з 28.02.2018 податковий борг відповідача не переривався повною його сплатою, що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з податку на додану вартість /том 1 а.с. 118, 117, 111-116/, суд відхилив доводи відповідача про безпідставність вимог контролюючого органу з огляду на не вручення відповідачу нової податкової вимоги на суму податкового боргу.

Як встановлено судом підприємницька діяльність ОСОБА_1 припинена 01.04.2021, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /том 1 а.с. 6/.

Проте, за висновком суду, у випадку припинення підприємницької діяльності - фізичної особи зобов`язання не припиняються, а залишаються за підприємцем як фізичною особою, а тому ОСОБА_1 , незважаючи на реєстрацію припинення його підприємницької діяльності, несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, у тому числі, за зобов`язаннями по сплаті податкового боргу, який виник за період до припинення його підприємницької діяльності.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та норми права, якими врегульовані спірні правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 342708 грн. 98 коп. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами в результаті річного декларування в сумі 124165 грн. 59 коп.

В іншій частині позов залишено без задоволення з мотивів, які наведені вище.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення позову), колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що заявлена контролюючим органом до стягнення сума несплаченого податкового боргу у розмірі 139887,74 грн виникла на підставі податкових повідомлень-рішень, якими відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме податкове повідомлення- рішення від 16.06.2017 № 79965-13 у розмірі 5904,73 грн, № 79966-13 - 1671,17 грн, від 15.03.2019 № 020 - 15953,06 грн та № 020 - 4515,07 грн, від 06.03.2018 № 92716-13 - 13712,00 грн та № 92717-13 - 3880,8 грн, від 23.03.2020 № 020 - 17881,31 грн, № 020 - 5060,81 грн, № 020 - 24136,47 грн, від 04.03.2021 № 0-1620 - 25041,17 грн, № 0-1620 - 18551,55 грн, № 0-1620 - 5250,50 грн, що в загальному розмірі складає 141558,64 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, наведеним в підпункті 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визначається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

За приписами пункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Положеннями підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Згідно з пунктом 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до заявленої контролюючим органом до стягнення суми несплаченого податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 343254,96 грн, остання складається із нарахованих штрафних санкцій у загальному розмірі 202,61 грн (170,00 грн та 34,00 грн відповідно за податковими повідомленнями-рішеннями форми «ПС» від 30.10.2018 № та форми «Ш» від 03.04.2019 № та пені у розмірі 343052,35 грн, нарахованої на борг минулих періодів на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у такому порядку: 22.03.2021 у сумі 13988,25 грн за період з 20.12.2017 по 21.03.2021 року; 25.03.2021 у сумі 691,93 грн за період з 20.12.2017 по 24.03.2021; 30.03.2021 у сумі 179217,03 грн за період з 20.12.2017 по 29.03.2021; 02.04.2021 у сумі 62482,65 грн за період з 20.12.2017 по 01.04.2021; за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 07.12.2017 у сумі 3156,97 грн за період з 31.03.2018 по 02.04.2021 (дата внесення до ІКП - 02.04.2021); за податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» № від 30.10.2018 у сумі 0,71 грн за період з 15.11.2018 по 01.04.2021 (дата внесення до ІКП - 02.04.2021).

Також відповідачем обліковується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 139 618, 67 грн, яка складається з 4647,68 грн (залишок несплаченого грошового зобов`язання по податкової декларації про майновий стан і доходи для підприємця або особи, яка припинила підприємницьку діяльність протягом звітного року № від 28.01.2021 за 2020 рік, якою була визначено сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21306,39 грн) та нарахованої на підставі пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України на несплачені в строк грошові зобов`язання пені у розмірі 134970,99 грн, зокрема, у сумі 41729,06 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 (податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017) та у сумі 93241,93 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 (податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017).

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (абзац 1 пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

На виконання вимог підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу вимог частини пункту 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з вимогами пункту 58.3 статті 58 ПК України (в редакції, яка діяла на час надіслання податкових повідомлень-рішень форми «ПС» від 30.10.2018 № та форми «Ш» від 03.04.2019 № ) податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами пункту 45.2 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Платник податків, який обирає спосіб взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі, зобов`язаний під час обрання способу взаємодії повідомити контролюючому органу свою електронну адресу (адреси) шляхом внесення цієї інформації до своїх облікових даних через електронний кабінет (пункт 45.3 статті 45 ПК України).

За правилами пунктів 2, 3 та 4 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:

1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкових повідомлень-рішень форм «Ф» та «МПЗФ» - на корінці податкового повідомлення-рішення);

2) працівником структурного підрозділу контролюючого органу, якій склав це податкове повідомлення-рішення,- у разі надіслання податкового повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкових повідомлень-рішень форм «Ф» та «МПЗФ» - до корінця податкового повідомлення-рішення);

3) працівником структурного підрозділу контролюючого органу, якій склав це податкове повідомлення-рішення, - у разі надіслання документа засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» відповідно до пункту 42.4 статті 42 Кодексу (починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем впровадження у роботу відповідного програмного забезпечення). При цьому квитанція про доставку в текстовому форматі, що свідчить про дату та час доставки документа платнику податків, прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (у разі направлення податкових повідомлень-рішень форм «Ф» та «МПЗФ» - до корінця податкового повідомлення-рішення).

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Якщо контролюючим органом не отримано квитанції про доставку податкового повідомлення-рішення в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання, таке податкове повідомлення-рішення у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що підтвердженням вручення податкового повідомлення-рішення засобами поштового зв`язку є повідомлення про вручення, яке прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, а у разі відсутності за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, - повідомлення про вручення із зазначенням причини невручення.

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження надіслання на податкову адресу відповідача податкових повідомлень-рішень форми «ПС» від 30.10.2018 № та форми «Ш» від 03.04.2019 № поштою відповідачем надано ксерокопії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Як вбачається зі змісту таких повідомлень, поштові відправлення вручені відповідно 01.11.2018 та 09.04.2019 (т. 1 а.с.19, 16). Однак, із зазначених доказів неможливо встановити беззаперечний факт вручення контролюючим у справі саме вказаних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, такі обставини заперечувалися представником відповідача, як в апеляційній скарзі, так і у судовому засіданні.

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи копії та повідомлення про вручення поштових відправлень, колегією суддів встановлено, що згідно з інформацією, зазначеною у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ф. 119 зі штрих-кодом Лубни МВЗ 400, дата відправлення не вбачається, на поштову адресу ОСОБА_1 : 371120, Чорнухинський район, с. Гільці надсилався лист (вид та категорія поштового відправлення не зазначені).

Згідно з інформацією, зазначеною у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ф. 119 зі штрих-кодом Лубни 859, 12.04.2019 на поштову адресу ОСОБА_1 : 371120, Чорнухинський район, с. Гільці надсилався лист (вид та категорія поштового відправлення, а також вулиця та будинок не зазначені).

Також, у вказаних повідомленнях не вказано прізвища особи, яка їх отримала, а міститься лише підпис, з якого неможливо встановити особу одержувача.

На вимогу суду апеляційної інстанції інших доказів, які б підтверджували направлення відповідачу вищевказаних податкових повідомлень-рішень, контролюючим органом не надано. А відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту надіслання позивачем на адресу ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень форми «ПС» від 30.10.2018 № та форми «Ш» від 03.04.2019 № та, як наслідок, їх належного вручення.

Вищенаведені обставини унеможливлюють набуття визначених такими рішеннями грошових зобов`язань статусу узгоджених датами, на які покликається контролюючий орган, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії витягу з інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 , сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 30.10.2018 № у розмірі 170 грн внесена до картки, як недоїмка, 14.11.2018 (т. 1 а.с. 25), а сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 03.04.2019 № у розмірі 34 грн - 21.05.2019 (т. 1 а.с. 26).

Вказані обставини свідчать про те, що станом на 11.08.2020 (дата звернення з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 у справі № 440/4326/20) вищезазначені суми штрафних санкцій з податку на додану вартість відповідно у розмірах 170 грн та 34 грн з огляду на дати внесення їх до інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 як недоїмки (14.11.2018 та 21.05.2019) мали бути у складі недоїмки, яка за даними інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 у подальшому станом на 31.12.2020 дорівнювала 768055,80 грн, залишок пені - 66,26 грн, що у загальному розмірі становило 768122,06 грн (т. 1 а.с. 28).

Саме вказана сума зазначена у листі ГУ ДПС у Полтавській області від 28.05.2021 № 20101/6/16-31-13-07-15 (т. 2 а.с. 90), як сума податкового боргу з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 , яка існувала на момент відкриття виконавчого провадження №64013454 та була складовою загальної суми податкового боргу у розмірі 1255014,68 грн, 1254810,68 грн з якої, у тому числі 767918,06 грн було сплачено відповідачем у межах виконавчого провадження.

Враховуючи, що загальна сума недоїмки за податковими повідомленнями-рішеннями форми «ПС» від 30.10.2018 № та форми «Ш» від 03.04.2019 № у розмірі 204 грн, з урахуванням обставин виникнення таких зобов`язань та вимог пункту 14.1.175 та статті 54 ПК України, мала бути заявлена як складова податкового боргу станом на 11.08.2020 у справі № 440/4326/20, твердження контролюючого органу про зворотнє та включення її первинно лише станом на дату подання цього позову (згідно з відбитком штампу поштового зв`язку на конверті, у якому направлено позов, - 14.06.2023) є таким, що не узгоджується з даними інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 , наданими безпосередньо контролюючим органом до позову.

Посилання ГУ ДПС у Полтавській області у позові на наявність у ОСОБА_1 станом на 14.06.2023 несплаченої заборгованості у розмірі 202,61 грн, яка складається з 168,61 грн (залишок несплачених штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» від 30.10.2018 № ), та 34 грн за податковим повідомленням-рішенням форми «Ш» від 03.04.2019 № , не підтверджується даними інтегрованої картки платника податку, оскільки сума недоїмки у розмірі 204 грн, яка відображена в останній 02.04.2021 з урахуванням математичного підрахунку є різницею між наявною станом на 02.04.2021 недоїмкою у розмірі 9997 грн та сумою 9793 грн, на яку таку недоїмку було зменшено на підставі платіжного доручення № 462 від 01.04.2021 (т.1 а.с. 29).

За таких обставин, наявність податкового боргу у ОСОБА_1 у розмірі 202,61 грн станом на 14.06.2023 слід вважати недоведеним ані даними інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 , ані іншими документами та поясненнями контролюючого органу, які містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів зауважує, що хоча суд першої інстанції у рішенні і не зазначив окремо, яка сума основного зобов`язання з податку на додану вартість підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку, з висновку суду першої інстанції про стягнення податкового боргу зі сплати податку на додану вартість у загальному розмірі 342708 грн 98 коп., у тому числі пеня - 342504,98 грн, математичним підрахунком колегією суддів встановлено, що такою сумою є 204 грн, однак така сума не заявлялась позивачем до стягнення, а тому і не могла бути стягнута судом.

Щодо правомірності визначеної судом до стягнення суми пені з податку на додану вартість у розмірі 342504,98 грн, нарахованої контролюючим органом на підставі статті 129 ПК України, колегією суддів встановлено наступне.

Так, підставою для нарахування пені у вказаному розмірі за відомостями, які надані контролюючим органом у позові, розрахунках, письмових поясненнях, слугувала несвоєчасна сплата відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 758058,80 грн за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № /0 від 20.11.2006 (загальна сума 767918,06 грн), яка була фактично стягнута за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20, що набрало законної сили 19.11.2020. А також, несвоєчасна сплата відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 07.12.2017 у сумі 3156,97 грн та за податковим повідомленням-рішенням форми «ПС» № від 30.10.2018 у сумі 0,71 грн.

Так, контролюючим органом стверджується, що пеня у розмірі 343052,35 грн нарахована:

22.03.2021 за період з 20.12.2017 по 21.03.2021 року на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 13988,25 грн;

25.03.2021 за період з 20.12.2017 по 24.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 691,93 грн;

30.03.2021 за період з 20.12.2017 по 29.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 179217,03 грн;

02.04.2021 за період з 20.12.2017 по 01.04.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № /0 від 20.11.2006 у сумі 62482,65 грн;

02.04.2021 за період з 31.03.2018 по 02.04.2021 на податкову декларацію з податку на додану вартість № від 07.12.2017 у сумі 3156,97 грн;

02.04.2021 за період з 15.11.2018 по 01.04.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 30.10.2018 у сумі 0,71 грн.

Однак, у підсумку вказані суми пені дорівнюють 259 537.54 грн, а не як заявлено 343052,35 грн.

Відповідно до інформації, яка міститься у позові та додаткових письмових поясненнях, наданих на вимогу суду апеляційної інстанції, які були витребувані з метою повного та всебічного з`ясування обставин у справі, колегією суддів встановлено, що сума пені з податку на додану вартість, яка заявлена до стягнення згідно з мотивувальною та прохальною частиною позову - 343052,35 грн, при цьому загальна сума, яка зазначена у розрахунку пені по датам і періодам нарахування дорівнює 259 537.54 грн, отже відрізняється.

Доречно зауважити, що у розрахунку пені з податку на додану вартість за період з 19.12.2017 по 01.03.2020 згідно рішення про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1 ) № 23049/6/99-00-06-01-04-06 від 11.10.2021 (т. 3 а.с. 138-141) датою, з якої розпочалося нарахування пені, вказано 19.12.2017, що суперечить іншим розрахункам позивача, у яких датою, з якої розпочалося нарахування пені, є 20.12.2017.

При цьому, загальна сума пені з податку на додану вартість дорівнює 343050,98 грн, а не як зазначено у таблиці - 343050,96 грн (т.3 а.с. 141). Вказана розбіжність виникла за рахунок невірного зазначення сум по періодам (з 19.12.2017 по 01.03.2019). Зокрема, замість 3918,7 грн - 3918,69 грн, замість 4830,85 грн - 4830,84 грн, замість 3952,51 грн - 3952,50 грн, замість 15810,03 грн - 15810,02 грн, замість 2513,5 грн - 2513,52 грн, замість 20995,8 грн - 20995,79 грн, замість 19762,51 грн - 19762,52 грн, замість 535,67 грн - 535,66 грн, замість 202543,45 грн - 202543,46 грн, що підтверджує доводи апелянта про нарахування пені не в автоматичному режимі, оскільки б така помилка місця мати не могла.

Крім того, сума, яка стягнута судом першої інстанції (342504,98 грн), включає суми 48048,07 грн + 3783,53 грн + 0,36 грн, що пораховані судом самостійно, про що безпосередньо зазначено у рішенні суду.

Так, судом на власний розсуд замість перевірки правильності наданих контролюючим органом до суду розрахунків здійснено обрахунок пені з податку на додану вартість з визначенням дати, з якої слід нарахувати пеню, періоду її нарахування та суми, а саме:

- з 19.12.2017 по 29.02.2020 на суму несвоєчасно сплачених до бюджету коштів 109407,28 грн у розмірі 48048, 07 грн;

- з 31.03.2018 по 29.07.2020 на суму несвоєчасно сплачених до бюджету коштів 9793 грн, що зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 07.12.2017 у розмірі 3783,53 грн;

- з 15.11.2018 по 29.02.2020 на суму несвоєчасно сплачених до бюджету коштів 1,39 грн, які зараховані у рахунок погашення податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 30.10.2018 у розмірі 0,36 грн.

При цьому, судом наведено дати нарахування пені, суми пені та періоди, на які ДПС у Полтавській області не вказувало у позові та не покликалося.

Також, судом з посиланням на інтегровану картку відповідача визначено загальний розмір нарахованої пені з податку на додану вартість на рівні 432979,29 грн.

Водночас, виклавши власні розрахунки, суд вважав, що розмір пені з урахуванням описаного вище розрахунку, становить 342504 грн 98 коп (3918,69 + 4830,84 + 3952,50 + 7905,01 + 15810,02 + 7905,01 + 2513,52 + 20995,79 + 19762,52 + 535,66 + 202543,46 + пораховані судом 48048,07 + 3783,53 + 0,36).

Колегія суддів вважає вищевказані висновки суду першої інстанції суперечливими, та такими, що мають характер втручання у дискреційні повноваження ДПС у Полтавській області, як контролюючого органу, на який саме згідно зі статтями 41 та 54 ПК України покладено контроль за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства платниками податків, повноваження щодо нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності та здійснення заходів щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Водночас, розрахунки пені з податку на додану вартість, які надані контролюючим органом, з огляду на неправильність вихідних даних, які в них зазначалися, зокрема, щодо часового проміжку періодів та сум нарахувань, початку та закінчення періодів дії тієї чи іншої облікової ставки Національного банку України, яка використана при такому обрахунку, та включення сум, які вже було стягнуто на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20, про які зазначено також судом першої інстанції (64,87 грн), унеможливлюють перевірку правильності та достовірності визначення суми пені, яка б підлягала стягненню за наслідками розгляду цієї справи.

Крім того, період з 01.03.2020 по 02.04.2021, за який частково було нарахована пеня у цій справі припадає на період дії загальнодержавного карантину.

Надаючи правову оцінку правомірності дій позивача в частині нарахування пені за період з 1 березня до 13 грудня 2020 року колегія звертає увагу на таке.

Кабінет Міністрів України установив карантин на підставі постанови від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року.

З метою запровадження податкових та неподаткових пільг, пов`язаних із строком сплати податків, нарахуванням заробітної плати за дні вимушеного простою, термінами подачі податкових декларацій, термінами проведення перевірок, нарахування штрафних санкцій та пені Верховна Рада України 17 березня 2020 року ухвалила Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX, який набув чинності 18 березня 2020 року.

Цим Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 52-1.

Відповідно до цієї норми за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

У зв`язку з набранням чинності Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року та «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 591-IX від 13 травня 2020 року ця норма викладена у новій редакції.

Відповідно до пояснювальної записки до законопроекту Закону № 591-IX пропонувалося внесення змін та продовження строку ненарахування пені по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відтак, з 29 травня 2020 року (дата набрання чинності Закону № 591-IX від 13 травня 2020 року) пункт 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладений у наступній редакції:

За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення вимог законодавства в частині:

обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати (абзац 10).

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню (абзац 11).

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що пеня за період дії загальнодержавного карантину не нараховується, а нарахована підлягає списанню.

Отже, пеня, яка була нарахована ОСОБА_1 за період з 01.03.2020 по 02.04.2021 підлягала списанню.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням ДПС України від 11.10.2021 №23049/6/9900-06-01-04-06 про результатами розгляду скарги скасовано пеню в частині її нарахування з 01 березня 2020 року до дати закінчення її нарахування, а ГУ ДПС у Полтавській області зобов`язано забезпечити здійснення нарахування пені з відображенням відповідними операціями щодо її нарахування в інтегрованій картці платника податків відповідно до вимог статті 129 ПК України, з урахуванням положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України.

Відповідно до доповідної записки вих. №9371/16-31-07-11-18 від 18.11.2021, складеної на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області Якименка Андрія, зазначено, що з урахуванням положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України розрахована пеня з податку на доходи фізичних осіб (код бюджету 11010500) складає 156182,87 грн, а розрахована пеня розрахована пеня з податку на додану вартість (код бюджету 14010100) складає 343050,96 грн та запропоновано скасувати неправомірно нараховану в автоматичному режимі пеню після сплати грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню № /0, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 89928,33 грн. та по податковому повідомленню-рішенню № /0, яким визначено податкове зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 98655,22 грн /том 3 а.с. 56-59/.

Як вбачається зі змісту листа ГУ ДПС у Полтавській області від 18.11.2021 № 39768/6/16-31-07-11-15 при автоматичному нарахуванні пені контролюючим органом не враховуються положення ч. 2 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, згідно якому з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Водночас зазначено, що некоректно нарахована в автоматичному режимі пеня з податку на додану вартість у сумі 89928,33 грн та з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 98655,22 грн підлягає скасуванню. Станом на 18.11.2021 режим списання пені в ІТС «Податковий блок» не працює. Після відновлення роботи режиму сума некоректно нарахованої пені буде скасована, а ІКП ФОП ОСОБА_1 приведено у відповідність.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30.11.2021 внаслідок некоректно внесених контролюючим органом змін до інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість суми кожної окремої нарахованої з порушенням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України пені у цій картці залишилися не виправлені. Водночас загальна сума нарахованої пені 432979,29 грн, яка рахувалася за відповідачем у інтегрованій картці станом на 30.11.2021, була зменшена контролюючим органом на 89928,33 грн в цілому шляхом зазначення у колонці сплачено (повернуто) пені суми 89928,33 грн.

При цьому, пересвідчитися чи скасована нарахована пеня саме за період з 01 березня 2020 по 02.04.2021 не видається можливим, оскільки інтегрована картка платника ОСОБА_1 таких відомостей не містить, а суми нарахованої пені за вказаний період в ній залишилися незмінними.

Крім того, у наданому до суду розрахунку пені з податку на додану вартість до позову контролюючим органом зазначено у тому числі періоди нарахування пені, які припадають на дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), що в свою чергу суперечить твердженню позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про не заявлення до стягнення суми пені, яка нарахована з 1 березня 2020 року по 02 квітня 2021 року.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій обґрунтованого розрахунку податкового боргу з податку на додану вартість (неодноразово було витребувано), який би беззаперечно підтверджував правомірність заявленої суми пені до стягнення, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 пені з податку на додану вартість у розмірі 342504 грн 98 коп є передчасним, хибним та таким, що не відповідає викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та зроблений при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Щодо висновку суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами в результаті річного декларування в сумі 124165 грн. 59 коп., з заявлених до стягнення у позові сум у розмірі 139618,67 грн (з них: 4647,68 грн - податкове зобов`язання, 134970,99 грн - пеня), колегією суддів встановлено таке.

Так, у позові ДПС у Полтавській області зазначає, що 4647,68 грн - це залишок несплаченого грошового зобов`язання за податковою декларацією про майновий стан і доходи (для підприємця або особи, яка припинила підприємницьку діяльність протягом звітного року) за 2020 рік, якою було визначено суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21306,39 грн, а сума пені у розмірі 134970,99 грн нарахована контролюючим органом 30.03.2021 на підставі статті 129 ПК України у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 19.12.2017 за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 у сумі 41729,06 грн та за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 у сумі 93241,93 грн.

Водночас, відповідно до наданого контролюючим органом до матеріалів справи розрахунку податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб сума недоїмки станом на 14.06.2023 склала 21211,88 грн, пеня - 134970,99 грн, загальний розмір заборгованості - 156 182,87 грн (т.1 а.с.34).

Дослідивши інтегровану карту ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, колегією суддів встановлено, що сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21306,39 грн була сплачена відповідачем 04.02.2021 на підставі платіжного доручення № @2PL088964 вiд 04.02.2021 на суму 21306,39 грн (т. 1 а.с. 32), однак була зарахована повністю у рахунок зменшення боргу за минулі періоди за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 19.12.2017.

19.02.2021 сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 21306,39 грн знову була відображена у колонках сума операції та сума зменшення, 28.02.2021 та 31.03.2021, 30.04.2021 у колонці нараховано зменшено, а 30.03.2021 у колонці недоїмка. Водночас, 30.03.2021 у колонці сума операції вказано 94,51 грн, при цьому колонка сплачено до бюджету за цю дату залишилися не заповненою. Станом на 31.03.2021 та на 30.04.2021 одночасно колонка нараховано/зменшено містила суму 21306,39 грн, а колонка недоїмка 21211,88 грн. Слід зауважити, що сума 94,51 грн погашена на підставі платіжного доручення № 442 від 29.03.2021, а не 30.03.2023, як зазначив суд першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, посилання суду на наявність у відповідача недоїмки станом на 14.06.2023 саме у розмірі 4647,68 грн внаслідок сплати відповідачем 14.04.2021 суми у розмірі 16564,2 грн за відсутності таких відомостей у загальній інтегрованій картці платника податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_1 та наявності заперечень відповідача про будь-яку сплату у цей період є таким, що не підтверджено належними доказами у справі.

Щодо правомірності визначеної судом до стягнення суми пені з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 119517,91 грн, з нарахованої та заявленої контролюючим органом до стягнення у розмірі 134970,99 грн на підставі статті 129 ПК України, колегією суддів встановлено наступне.

Так, підставою для нарахування пені у загальному розмірі 254 838,09 грн за відомостями, які надані контролюючим органом у позові, розрахунках, письмових поясненнях, слугувала несвоєчасна сплата відповідачем узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 515 578,02 грн за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № від 19.12.2017, з яких 486 892,62 грн було стягнуто за рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4326/20, що набрало законної сили 19.11.2020.

Так, контролюючим органом стверджується, що пеня по податку на доходи з фізичних осіб у сумі 254 838,09 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 почала нараховуватися після узгодженого податкового повідомлення-рішення від 19.12.2017 за № (основний платіж - 343718,68 грн, штрафна санкція - 171859,34 грн), винесеного на підставі акту документальної перевірки № 525/17/ від 10.11.2006, з урахуванням постанови Господарського суду Полтавської області № 3/322 від 11.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду № 3/322 від 08.11.2017, та почала нараховуватися в автоматичному режимі в ІТС «Податковий блок» після сплати грошового зобов`язання, стягненого у межах виконавчого провадження, за платіжними дорученнями: № 123 вiд 28.01.2021 на суму 8923,00 грн; № @2PL088964 вiд 04.02.2021 на суму 21306,39 грн; № 149 вiд 04.02.2021 на суму 11289,75 грн; № 256 вiд 24.02.2021 на суму 9000,00 грн; № 266 вiд 25.02.2021 на суму 18000,00 грн; № 274 вiд 01.03.2021 на суму 36000,00 грн; № 301 вiд 04.03.2021 на суму 18000,00 грн; № 349 вiд 11.03.2021 на суму 36000,00 грн; № 384 вiд 19.03.2021 на суму 45000,00 грн; № 442 вiд 29.03.2021 на суму 304679,87 грн за період з 28.08.2018 по дату зарахування грошових коштів.

Разом з цим, вказує, що за несплачену відповідачем у встановлений законом строк грошові зобов`язання контролюючим органом ОСОБА_1 нараховано пеню з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 134970,99 грн: 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017 у сумі 41729,06 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021; 30.03.2021 на податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 19.12.2017 у сумі 93241,93 грн за період з 29.08.2018 по 29.03.2021.

При цьому, загальна сума пені з податку на доходи фізичних осіб дорівнює 156182,89 грн, а не як зазначено у таблиці - 156 182,87 грн (т.1 а.с. 33 зв. бік, т.3 а.с. 144). Вказана розбіжність виникла за рахунок невірного зазначення сум по періодам (з 28.08.2018 по 30.03.2021). Зокрема, замість 1729,43 грн - 1729,44 грн, замість 2692,46 грн - 2692,45 грн, замість 3406,59 грн - 3406,60 грн, замість 10862,92 грн - 10862,90 грн, замість 10862,75 грн - 10862,73 грн, замість 13578,4 грн - 13578,41 грн, замість 91934,85 грн - 91934,86 грн, що підтверджує доводи апелянта про нарахування пені не в автоматичному режимі, оскільки б така помилка місця мати не могла.

Отже, за наданими контролюючим органом позовом, поясненнями та розрахунками суми пені з податку на доходи фізичних осіб станом на 14.06.2023 за період з 29.08.2018 по 29.03.2021 є різними, зокрема, 134970,99 грн - вказано у мотивувальній та прохальній частині позову, 156 182,87 грн та 254 838,09 грн - у розрахунках до позову та в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 .

Колегією суддів враховано, що позивачем не надано вмотивованих та зрозумілих пояснень щодо вказаних розбіжностей у сумі пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами в результаті річного декларування.

Доречним є також зауваження суду про те, що до розрахунку пені контролюючим органом також включено пеню, яка була нарахована ОСОБА_1 у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Полтавській області № від 19.12.2017: 1) 27.02.2019 за період з 29.08.2018 по 26.02.2019 на суму сплати 10247,20 грн.; 2) 14.08.2019 за період з 29.08.2018 по 13.08.2019 на суму сплати 8424 грн., але вже у перерахованому розмірі 1108,05 грн. та 1729,44 грн. відповідно /том 3 а.с. 142/, хоча нарахована 27.02.2019 та 14.08.2019 пеня у розмірі 2800,01 грн. раніше була стягнута рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4326/20, що набрало законної сили 19.11.2020.

Крім того, контролюючим органом у розрахунок неправомірно повторно включено пеню в сумі 2800,01 грн, як борг станом на 01.01.2021, яка раніше була стягнута рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі №440/4326/20. Водночас, за вирахуванням суми 2800,01 грн з загальної суми пені 156182,87 грн, сума буде дорівнювати 153 382,86 грн, а не 153345,39 грн, як зазначив суд першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30.11.2021 внаслідок некоректно внесених контролюючим органом змін до інтегрованої картки фізичної особи ОСОБА_1 з податку на додану вартість суми кожної окремої нарахованої з порушенням пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України пені у цій картці залишилися не виправлені. Водночас загальна сума нарахованої пені 156 182,87 грн, яка рахувалася за відповідачем у інтегрованій картці станом на 30.11.2021, була зменшена контролюючим органом на 98655,22 грн в цілому шляхом зазначення у колонці сплачено (повернуто) пені суми 98655,22 грн.

При цьому, пересвідчитися чи скасована нарахована пеня саме за період з 01 березня 2020 по 29.03.2021 не видається можливим, оскільки інтегрована картка платника ОСОБА_1 таких відомостей не містить, а суми нарахованої пені за вказаний період в ній залишилися незмінними.

Крім того, у наданому до суду розрахунку пені з податку на додану вартість до позову контролюючим органом зазначено у тому числі періоди нарахування пені, які припадають на дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), що в свою чергу суперечить твердженню позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про не заявлення до стягнення суми пені, яка нарахована з 1 березня 2020 року по 29 березня 2021 року.

Відтак підтвердились наведені у апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що з наданих позивачем пояснень та розрахунків податкового боргу неможливо чітко зрозуміти, які ж сформовано суми спірного податкового боргу, а також підстав виникнення такого, якими процесуальними документами вони підтверджуються, що передувало його появі, історії зменшення сум претензій їх дат та самих сум, на які зменшено вимоги, а також інші істотні обставини, що потрібні для вирішення справи.

Разом з цим твердження представника відповідача про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого боргу після виконання рішення суду є помилковими, оскільки за відомостями інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з податку на додану вартість /том 1 а.с. 118, 117, 111-116/ вбачається, що сума податкового боргу відповідача з 28.02.2018 змінилася, але податковий борг не переривався повною його сплатою, а тому нова податкова вимога не приймалася.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ненадання позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій обґрунтованого розрахунку податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами в результаті річного декларування (неодноразово було витребувано), який би беззаперечно підтверджував правомірність заявленої суми пені до стягнення, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами в результаті річного декларування у розмірі 119517,91 грн є неприйнятним, та таким, що зроблений при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 342708 грн. 98 коп. та з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами в результаті річного декларування в сумі 124165 грн. 59 коп, що зумовлює відмову у задоволенні позову в цій частині.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 по справі № 440/8012/23 в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 по справі № 440/8012/23 в частині задоволення позову - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено та підписано 27.09.2024 року