Справа № 440/1128/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 вересня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/1128/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Шевяков І.С., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Хліб" про ухвалення додаткового рішення у справі №440/1128/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Хліб" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №440/1128/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Хліб" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії було задоволено.

19.09.2024 від представника позивача через систему Електронний суд надійшла заява про ухвалення додаткового рішення від 18.09.2024 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 80 000,00 грн та документи на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.09.2024 заяву передано для розгляду судді Шевякову І.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №440/1128/24 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №440/1128/24, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

З наведеної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги позивача або певні питання, які підлягали вирішенню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами першою - третьою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В мотивувальній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №440/1128/24 у розділі "Розподіл судових витрат" зазначено, що "Щодо клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів понесення витрат на правничу допомогу, а тому відмовляє у їх стягненні.".

Отже, при ухваленні судового рішення у справі №440/1128/24 судом врахована відсутність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та, як наслідок, такі витрати не включені до судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами у цій справі. Процесуальне питання про витрати на правову допомогу - вирішено.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Отже докази на підтвердження понесення судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення - за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів і виключно за умови попередньої заяви про це.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №340/2449/19.

При цьому у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження докази понесення судових витрат (заява про поважність причин неможливості подання доказів) за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Отже, вимоги частини третьої статті 143 КАС України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати не проводяться. Така практика запроваджена в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, відображена у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Позивачем (його представником, адвокатом) до закінчення розгляду цієї справи не подавалася заява, в якій було б вказано про намір у визначений кодексом строк подати докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання щодо відшкодування таких витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Натомість, представник позивача помилково ототожнює зазначення у пункті 16 прохальної частини позову клопотання "Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (), та Державної податкової служби України () за рахунок їх бюджетних асигнувань, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВА ХЛІБ» (), понесені останнім судові витрати у формі судового збору та витрат на правничу допомогу" як заяву про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Суд зауважує, що цитоване вище клопотання про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу не може бути розцінено судом як заява про намір подання доказів протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Отже, при ухваленні судового рішення у справі №440/1128/24 судом вирішено питання про судові витрати та врахована відсутність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та, як наслідок, такі витрати не включені до судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами у цій справі.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у справі №440/1128/24.

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 139, 143, 252, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Хліб" про ухвалення додаткового рішення у справі №440/1128/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Хліб" до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя І.С. Шевяков