Справа № 340/10235/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/10235/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року (суддя Черниш О.А.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 14.12.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконними та неправочинними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо припинення, починаючи з 01.12.2023, виплати нарахованої за період з 01.05.2010 по 01.11.2011 відповідачем його пенсії, яка станом на 01.11.2011 нарахована відповідачем в сумі 5 096 грн; скасувати розпорядження від 24.11.2011, протокол від 24.11.2011 та розпорядження від 01.12.2011 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області по пенсійній справі № 168196 щодо перерахування та зменшення розміру щомісячної пенсії позивача з 01.11.2011; визнати законним розмір пенсії, який нарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в порядку виконання постанови від 23.11.2010 Кіровського районного суду міста Кіровограда по адміністративній справі № 2а-9110/10, і підтвердженого відповідачем в своїх розпорядженнях від 02.08.2011 та від 01.10.2011 по пенсійній справі № 168196.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в частині вимог про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії за період з 01.11.2011 по 13.06.2023 залишено без розгляду.

За висновком суду першої інстанції, позивач у заяві від 28.02.2024 про поновлення строку звернення до суду не навів будь-яких поважних причин, у зв`язку з якими він зволікав з поданням цього позову щодо оскарження рішень та дій пенсійних органів, вчинених з приводу обчислення, перерахунку та виплати пенсії в період з 01.11.2011 по 13.06.2023.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що до спірних правовідносин не застосовуються строки давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з травня 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в зв`язку з призначенням пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З травня 2010 року позивачеві призначена та виплачується державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.11.2010 у справі № 2а-9110/10, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2012, визнано протиправними дії УПФУ в м. Кіровограді щодо відмови у перерахунку та призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, установленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з травня 2010 року. Зобов`язано УПФУ в м. Кіровограді перерахувати та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з травня 2010 року, з врахуванням вже проведених виплат.

На виконання названого судового рішення, в лютому 2011 року УПФУ в м. Кіровограді здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17.05.2010 з виплатою заборгованості, що утворилася за минулі періоди.

Позивач вважає, що внаслідок виконання судового рішення в справі № 2а-9110/10, розмір його пенсії протиправно зменшено, адже державна та додаткова пенсія, передбачені статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачуються йому з листопада 2011 року в розмірі меншому, ніж установлено законом, оскільки відповідач не застосовує при їх обчисленні розмір мінімальної пенсії за віком, установлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Наведена обставина стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, проаналізувавши норми законодавства та практику Верховного Суду, дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду за період 01.11.2011 по 13.06.2023, адже процесуальний закон визначає право на звернення до суду протягом шести місяців з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушене право.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що строк давності в цій справі не повинен застосовуватися.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача та правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до обставин даної справи, суми пенсії, щодо яких виникає спір, були нараховані та виплачені позивачеві, а відтак до спірних правовідносин не застосовуються приписи ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд першої інстанції вірно керувався нормами КАС України, статтею 122 якою встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що визначений даною нормою строк звернення до суду є присічним та може бути поновлений у виключних випадках за клопотанням особи, яка подає позовну заяву, в якому мають бути викладені поважні причини пропуску відповідного процесуального строку з підтвердженням таких пояснень належними доказами.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року в справі № 340/1019/19).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема, в постановах від 29 жовтня 2020 року по справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року по справі № 822/1928/18, щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема, було зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року по справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20 жовтня 2020 року по справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року по справі № 822/1928/18), та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку, тощо.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачу було достеменно відомо про прийняте в 2011 році пенсійним органом рішення про перерахунок пенсії на виконання судового рішення в справі № 2а-9110/10, проте до суду з даним позовом позивач звернувся лише 14.12.2023.

Колегія суддів зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не було подано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції обґрунтовані пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, з підтвердженням таких пояснень належними доказами.

Колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що подання позивачем у грудні 2023 року позовної заяви, за відсутності належного обґрунтування причин зволікання з оскарженням відповідного рішення УПФУ про перерахунок пенсії, вчинено поза межами процесуального строку, встановленого законом.

Частиною 3 статті 123 КАС України встановлено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в адміністративній справі № 340/10235/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 26 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 26 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров