Справа № 160/9219/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/9219/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року (суддя Луніна О.С.) у справі №160/9219/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.02.2024 року №66 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до заяви про призначення пенсії від 29.01.2024 року.

Підставами позову визначено те, що їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника (дружина), а тому має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону №1058-IV.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.02.2024 року №66 про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 ;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21028, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, яка подана 29.01.2024 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивачки права на призначення пенсії по втраті годувальника. Суд першої інстанції визнав безпідставною позицію відповідача щодо відсутності у позивачки необхідного страхового стажу, зазначивши те, що у спірному випадку страховий стаж не є тією ознакою, з якою

законом пов`язує виникнення в особи права на призначення пенсії по втраті годувальника.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника є правомірним, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачка досягла 60-річного віку, при якому необхідний страховий стаж становить 31 рік. Оскільки позивачка не мала необхідного страхового стажу, то їй правомірно було відмовлено в призначенні пенсії. За позицією відповідача суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність необхідності у встановленні страхового стажу особи, яка претендує на призначення пенсії по втраті годувальника. Відповідач вказує на те, що право на призначення такої пенсії мають особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058. У свою чергу, ст.26 Закону №1058 визначає умови для призначення пенсії за віком і такими умовами, у разі досягнення особою 60 років, є наявність не менш ніж 31 років страхового стажу.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копіє паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 12.03.1999 Павлоградським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , позивач 17.09.1993 року уклала шлюб з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 16.12.2015 виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

29 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява розглянута за принципом екстериторіальності та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії №66 від 02.02.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Вказане рішення мотивовано наступним:

«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 29.01.2024.

Померлий годувальник ( ОСОБА_2 ) був пенсіонером.

Згідно абз. 2 п.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», зокрема, дружина померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно п.2 ст.36 непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема дружина, якщо вона є особою з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Відповідно до ст.26 Закону пенсійний вік заявниці 60 років. Необхідний страховий стаж становить 31 рік.

Страховий стаж заявниці становить 30 років 1 місяць 0 днів.

Страховий стаж померлого годувальника становить 31 рік 0 місяців 06 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До страхового стажу заявниці не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 03.03.2011 по 12.05.2011, згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 16.11.1987 року, оскільки інформація про таку виплату відсутня в даних індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Висновок: відмовити у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю у заявниці необхідного страхового стажу.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує».

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивачка звернулася за позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні.

Частиною 2 статті 36 Закону України №1058-IV визначено поняття непрацездатної особи. Так, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином, з огляду на положення наведеної норми права, можливо дійти висновку про те, що непрацездатними членами сім`ї померлого визнаються:

1. чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю;

2. чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли віку 65 років;

3. чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Позиція позивачки, з якою погодився суд першої інстанції, полягає в тому, що оскільки вона досягла загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058 60 років, то вона вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника.

В той же час, якщо приймати до уваги таку позицію, то вказане взагалі нівелює визначену законом таку ознаку непрацездатних осіб як - чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли віку 65 років, оскільки вже при досягненні 60 років, як вважає позивачка, чоловік (дружина), батько, мати будуть визнаватися непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника.

З приводу такої позиції позивачки слід звернути увагу на те, що стаття 26 Закону №1058 визначає умови призначення пенсії за віком.

Так, частиною 1 статті 26 Закону №1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, не менше 31 року з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Таким чином, визначену ч.2 ст.36 Закону №1058 ознаку непрацездатних осіб як - чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, у взаємозв`язку з положеннями ст.26 Закону №1058, слід розуміти так, що досягнення пенсійного віку законодавець пов`язує з виникненням в особи права на призначення пенсії за віком, а не лише з досягненням особою загального пенсійного віку 60 років.

Отже, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачка досягла 60-річного віку, при якому необхідний страховий стаж становить 31 рік, а фактично страховий стаж позивачки становив 30 років 01 місяць 00 днів, то відповідачем правомірно було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №160/9219/24 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 26.09.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк