Справа № 120/9758/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 вересня 2024 р. Справа № 120/9758/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - Головне управління ПФУ у Вінницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправною відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як інваліду третьої групи інвалідності, оформлену рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №77 від 05.07.2024 р. та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №77 від 05.07.2024 р.;

- зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 05.05.1983 р. по 25.05.1989 р. шофером в колгоспі ім..Леніна Тульчинського району Вінницької області та з 17.06.1989 р. по 15.03.1994 р. шофером в СПП «Жолоби» с. Жолоби Томашпільського району Вінницької області;

- зобов`язати призначити та виплачувати з 11.01.2024 р. пенсію по інвалідності відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що йому безпідставно не зараховано до стажу періоди роботи з 05.05.1983 р. по 25.05.1989 р. та з 17.06.1989 р. по 15.03.1994 р., які підтверджено записами в трудовій книжці, що позбавило його права на призначення пенсії по інвалідності.

Ухвалою від 29.07.2024 р. відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в порядку визначеному ст. 263 КАС України.

18.07.2024 р. надійшов відзив, в якому відповідач 1 просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а отже відсутні підстави для призначення пенсії. При цьому вказав, що правомірно не зараховано спірні періоди роботи до стажу, адже прізвище в довідці №366 не відповідає паспортним даним позивача. Період з 05.05.1983 р. по 25.05.1989 р. роботи в колгоспі не зараховано , оскільки відсутня інформація про відпрацьований та встановлений мінімум трудової участі в колгоспі.

Від відповідача 2 письмової позиції стосовно заявлених вимог не надійшло, хоча ухвала про відкриття доставлена до електронного кабінету останнього 29.07.2024 р.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд встановив наступне.

28.06.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. За екстериторіальністю заяву передано до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.

За наслідком розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення №77 від 05.07.2024 р. про відмову в призначенні пенсії по інвалідності з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Зокрема, у рішенні вказано, що страховий стаж позивача становить 9 років 8 місяців 26 днів. Зазначено й про те, що до заяви долучено довідку МСЕК серії 12 ААГ №360911 від 09.11.2023 рр., в якій неможливо визначити повну дату встановлення інвалідності (день дати заліку) та групу інвалідності зазначено не розбірливо. Довідка потребує виправлення.

Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється також Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-IV; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Положеннями статті 32 Закону №1058-IV визначено, що особи яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Отже, право на призначення пенсії по інвалідності має особа в разі досягнення віку 56 до 59 років та наявності стажу 14 років.

Так, спірним у даній справі є зокрема не зарахування до стажу періодів роботи з 05.05.1983 р. по 25.05.1989 р. та з 17.06.1989 р. по 15.03.1994 р.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно положень статті 56 Закон №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як видно із записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював з 05.05.1983 р. по 25.05.1989 р. в колгоспі ім. Леніна та з 17.06.1989 р. по 15.03.1994 р. в КСП Жолоби.

Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних колгоспів та не містять виправлень/підтирань, які б давали підстави для сумніву у їх правдивості.

Згідно форми РС - право позивачу не зараховано до стажу наступні періоди: з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р., стало те, що відсутні дані про відпрацьовані людинодні.

Однак суд вказує, що в записах трудової книжки позивача містяться дані про відпрацьовані в 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1989 р. людинодні.

А отже стаж з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р. не зараховано безпідставно.

Стосовно довідки МСЕК №360911, то із неї чітко вбачається , що ОСОБА_1 встановлено третю групу по інвалідності , дата встановлення 09.11.2023 р. А отже доводи відповідача, щодо зазначення не розбірливо групи інвалідності позивача, судом до уваги не приймаються.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р.

Стосовно ж вимоги позивача про зарахування до стажу періоду з 23.11.1983 р. по 27.12.1985 р. (військова служба), з 17.06.1989 р. по 15.03.1994 р., то такі, як видно із форми РС - право, зараховано.

Відтак, періоди з 23.11.1983 р. по 27.12.1985 р., з 17.06.1989 р. по 15.03.1994 р. не підлягають повторному зарахуванню, а отже і вимога про зарахування даного стажу задоволенню не підлягає.

Водночас, беручи до уваги, що періоди з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р. безпідставно не зараховано до стажу, суд позбавлений можливості визначити чи достатньо такого для призначення пенсії по інвалідності. А отже позовна вимога про зобов`язання призначити та виплачувати з 11.01.2024 р. пенсію по інвалідності, - не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 28.06.2024 р. , зарахувавши до стажу періоди роботи з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р., і прийняти відповідне рішення.

При цьому, суд вказує, що задоволення вимог до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області виключає задоволення цієї ж вимоги до Головного управління ПФУ у Вінницькій області .

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивачки, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 807, 46 (2/3 задоволених вимог) за рахунок відповідача 2, оскільки саме останнє прийняло спірне рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №77 від 05.07.2024 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.06.2024 р. і прийняти відповідне рішення, зарахувавши до стажу періоди роботи з 05.05.1983 р. по 22.11.1983 р., 28.12.1985 р. по 25.05.1989 р.

В решті вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір 807, 46 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ін НОМЕР_2 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, ).

Повний текст судового рішення сформовано: 30.09.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна