Справа № 200/5081/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року справа №200/5081/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року по справі №200/5081/23 (суддя І інстанції Арестова Л. В.) по розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2023р. у цій справі (залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08.0.2024 р.) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.05.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.05.2021р., та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

05.02.2024р. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2023р. судом видані виконавчі листі по справі.

18.07.2024р. позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в якій просив суд:

«1. Поновити мені, ОСОБА_1 , строк звернення до адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дії, вчинених відповідачем на виконання судового рішення.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 суми пенсії за минулий час нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2023р. у справі №200/5081/23 з 01.05.2024р. у сумі 137145,82 (сто тридцять сім тисяч сто сорок п`ять гривень 82 коп.).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиплаті нарахованої пенсії, зокрема шляхом зобов`язання виплати ОСОБА_1 суму пенсії, нараховану за минулий час, починаючи з 01.05.2021 у сумі 137145,82 (сто тридцять сім тисяч сто сорок п`ять гривень 82 коп.) грн. одноразовим платежем.».

26.07.2024р. відповідач надав до суду пояснення з приводу заяви позивача, докази виконання рішення суду у справі №200/5081/23.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 суми пенсії за минулий час нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі №200/5081/23 з 01.05.2024 у сумі 137145,82 (сто тридцять сім тисяч сто сорок п`ять гривень 82 коп.) грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиплаті нарахованої пенсії, зокрема шляхом зобов`язання виплати ОСОБА_1 суму пенсії, нараховану за минулий час, починаючи з 01.05.2021 у сумі 137145,82 (сто тридцять сім тисяч сто сорок п`ять гривень 82 коп.) грн. одноразовим платежем.».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не враховано, що оскільки відповідач ухиляється від виплати нарахованої пенсії за минулий час, як в добровільному так і в примусовому порядку, прикриваючись штучними діями нібито на виконання рішення суду, судове рішення вважається не виконане, а порушене право на пенсійне забезпечення не відновлено повною мірою. Положення статті 383 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Правом визначення найбільш ефективного способу захисту серед тих альтернативних, визначених процесуальним законом, наділений виключно позивач. Висновки суду про неможливість звернення через невжиття всіх можливих заходів примусового виконання рішення суду, суперечить ст.129-1 Конституції України, а також правовій меті, що викладена у ст.383 КАС України. Позивач вважає, що єдиною підставою залишення заяви без задоволення у відповідності до вимог ст.383 КАС України, може бути не встановлення судом обставин протиправності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача. Суд не врахував, що зобов`язання виплатити пенсію за минулий час виникає у відповідача з рішення суду у справі. Висновок суду про обов`язковість проходження процедури примусового стягнення в порядку Закону України «Про виконавче провадження» суперечить закону та обставинам справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон № 1404-VIII.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.8 ст.382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, пов`язане саме з оскарженням дій та бездіяльності відповідача при примусовому виконанні судового рішення, на користь чого свідчать приписи пунктів 7-8 частини другої статті 383 КАС України, за якими позивач має зазначити у заяві, зокрема: інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформацію про хід виконавчого провадження.

Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 13 липня 2023 року у справі № 9901/988/18, від 20 січня 2021 року у справі № 640/1364/19.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 23.02.2024р. за №4148-2368-М-02/8-0500/24 повідомив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі №200/5081/23, яке набрало законної сили 08.01.2024р., до розрахунку пенсії позивача застосовані норми статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», якою зазначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсії позивача з 01.03.2023р. складає 80% від заробітної плати позивача, а саме: 15523,16 грн. х 80% = 12418,53 543,83 грн. = 11874,70 грн. Борг за рішенням суду за період з 01.05.2021 по 31.01.2024 складає 137145,82 грн. Виплату доплати пенсії за період з 01.05.2021 по 31.01.2024 у сумі 137145,82 грн., нарахованої на виконання рішення суду, ухваленого на користь позивача, буде здійснено в межах відповідних бюджетних призначень, виділених на цю мету.

Отже, на виконання судового рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.05.2021р., та визначив різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за період з 01.05.2021р. по 31.01.2024р. в розмірі 137145,82 грн..

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення перебуває на даний час на виконанні у відповідному органі державної виконавчої служби, про що свідчить інформація про виконавче провадження №74340536, на який покладений обов`язок примусового виконання судового рішення та вжиття для цього заходів примусового виконання рішень, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 15.04.2024р. начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області вимогу виконавця вих.№61100 в межах виконавчого провадження №74340536 від 05.03.2024, в якій вимагалось, зокрема:

«1. Провести перевірку виконання спеціалістами ГУ ПФУ у Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/5081/23.

2. Перевірити чи здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.05.2021, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсі.

3. Надати документально підтверджену інформацію щодо здійснення перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01.05.2021, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

4. У разі невиконання вимог виконавчого листа, надати письмове пояснення, а також зазначити вчинені дії, які спрямовані на фактичне виконання вимог виконавчого листа.».

17.04.2024р. начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області вимогу державного виконавця вих.№74340536 в межах виконавчого провадження №74340536 від 05.03.2024, в якій вимагалось, зокрема:

«1. Надати документально підтверджену відповідь стосовно виконання вимог вищезазначеного виконавчого провадження.

2. У разі невиконання вимог виконавчого листа, надати письмове пояснення, а також зазначити вчинені дії, які спрямовані на фактичне виконання вимог виконавчого листа.».

Листом вих.№31521/М-1950/15.1 від 24.06.2024р. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомило заявника, зокрема, що враховуючи, що виплата пенсії не проведена у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування, застосування заходів, визначених, статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, винесення постанови про накладення штрафу, є недоцільним.

Так, із наданих позивачем доказів, судом не вбачається, що в межах виконавчого провадження №74340536 державним виконавцем вчинялись всі дії передбачені нормами статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

В контексті розуміння вимог чинного законодавства протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, про що зазначив у постанові від 13.06.2017 у справі №21-1393а17 Верховний суд України, роз`яснивши при цьому, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на вищевикладене, суд вказує на те, що бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014р. № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за №41/26486 (далі - Положення), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: зокрема: забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, в межах обсягів фінансування цих виплат.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, для виконання судового рішення в частині виплати донарахованої суми, відповідачем до Пенсійного фонду України спрямовувалися відповідні листи, а саме: від 01.02.2024р., від 12.03.2024р., від 05.04.2024р.,від 09.04.2024р., від 24.07.2024р. щодо виділення коштів на виконання рішень суду, зокрема, по справі №200/5081/23 на суму 137145,82 грн..

Однак, відповідних коштів від Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не надійшло.

У відповідь на зазначені звернення Пенсійний фонд України листами від 01.03.2024р., від 06.05.2024р., від 09.04.21024р. повідомив Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік після його затвердження. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Відтак, сума коштів, нарахованих на виконання рішення суду у справі №200/5081/23, буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Отже, відповідач вжив конкретні заходи з метою повного виконання рішення суду у справі №200/5081/23.

З огляду на вищезазначене, колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року по справі №200/5081/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року по справі №200/5081/23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць