Справа № 520/22302/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

26 вересня 2024 року справа № 520/22302/24
Харківський окружний адміністративний суду у складі:

головуючого - судді Григоров Д.В.,

розглянувши в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила :

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління ДПС у Харківській області №23-дп від 14.05.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889 (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень), доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень)".

Ухвалою суду від 15.08.2024р. поновлено позивачці строк для звернення до адміністративного суду, відкрито спрощене провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.09.2024р. визнано передчасним висновок суду про наявність поважних підстав поновлення позивачці строку для звернення до адміністративного суду, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачці надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій викласти інші поважні причини для поновлення строку звернення до суду ніж ті, які були повідомлені суду.

12.09.2024р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявниця просила поновити їй строк звернення до суду.

Обґрунтовуючи наведене, заявниця вказала, що в даному випадку, на її думку, застосуванню підлягає шестимісячний строк звернення до суду, визначений ст. 122 КАС України, оскільки спір не стосується проходження публічної служби, позовна заява подана до суду позивачкою як громадянином України з приводу оскарження рішення органу державної влади, а не посадовою особою ГУ ДПС у Харківській області. Свою позицію заявниця обгрунтовувала тим, що на час звернення до суду відсторонена від виконання посадових обов`язків, не отримувала зарплати та не виконувала посадових обов`язків.

Крім того, заявниця зазначила про уведення в Україні воєнного стану та наполягала на тому, що перебувала під цілодобовим арештом з 30.04.2024р. по 07.06.2024р. на підставі ухвали Харківського апеляційного суду, якою ОСОБА_1 було заборонено покидати місце проживання. Крім того позивачка має хвору матір, залишилася без заробітної плати, в зв`язку з чим не могла сплатити судовий збір, не мала та має на теперішній час зареєстрованого електронного кабінету та доступу до мережі Інтернет та комп`ютерної техніки .

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає, що наведені у ній доводи не можуть бути взяти до уваги як поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити, зокрема, з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Слушно зазначити, що право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В справі Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії Європейським судом з прав людини зроблено висновок, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також за практикою ЄСПЛ, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, п. 230).

Так, надаючи оцінку доводам заяви про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 про не віднесення цієї справи до справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є очевидно помилковими.

Суд звертає увагу, що оскаржуваний наказ Головного Управління ДПС у Харківській області №23-дп від 14.05.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » було винесено в зв`язку з проходженням позивачкою публічної служби. Крім того, остання до цього часу перебуває на посаді публічної служби, хоча і є відстороненою від виконання посадових обов`язків в зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

Таким чином, в даній справі застосуванню підлягає саме місячний строк для звернення до суду.

Судом було встановлено, що 15 травня 2024 року листом ГУ ДПС № 23046/6/20-40-11-22 у зв`язку із відсутністю позивачки на службі на адресу її електронної пошти було направлено належним чином завірені копії наказу ГУ ДПС у Харківській області від 14.05.2024 №23-дп «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » у вигляді оголошення догани за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889 (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень), доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень).

Приписами статті 91 Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (із змінами) визначено, що доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

Таким чином слід дійти висновку про альтернативність вибору керівником державної служби способів доведення інформації або документів до відома державного службовця: особисто, поштою, електронною поштою, використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку. При чому, вибір одного із зазначених способів доведення інформації не тягне за собою обов`язку одночасного використання іншого (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2022 року у справі № 380/876/21).

Відповідно до норми, викладеної у частині 1 статті 9і Закону № 889-УІІІ Кабінетом Міністрів України 11 грудня 2019 року прийнято постанову № 1042 «Про затвердження Порядку фіксації доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку» (далі - Порядок № 1042).

Згідно з пунктом 1 названого Порядку №1042, він визначає процедуру доведення інформації або документів до відома державного службовця шляхом використання засобів телекомунікаційного зв`язку відповідно до вимог Закону № 889-VIII.

Пунктами 2-6 Порядку №1042 передбачено, що інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державно, служби та які зазначені в його особистій справі.

Факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця (далі - протокол).

Протокол складається в довільній формі працівником державного органу визначеним суб`єктом призначення або керівником державної служби, та повинен містити: 1) дату, час та місце складення протоколу; 2) підставу надіслання інформації або документів державно у службовцю з посиланням на відповідну норму Закону; 3) дату, час та вид засобу телекомунікаційного зв`язку, за допомогою якого надіслано інформацію або державному службовцю; 4) контактні дані державного службовця за якими надіслано інформацію або документи з використанням засобу телекомунікаційного зв`язку (номер телефону, адресу електронної пошти тощо); 5) короткий зміст інформації або документів, які надіслані державному службовцю; 6) найменування посади, прізвище та власне ім`я державного службовця, якому надіслано інформацію або документи, 7) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я працівника державного органу, який надіє інформацію або документи державному службовцю; 8) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я уповноваженого працівника державного органу, який склав протокол, 9) підпис дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я керівника служби управління персоналом; 10) додатки до протоколу, що підтверджують факт надіслання інформації або документів (копію знімку екрану засобу телекомунікаційного зв`язку тощо).

Протокол складається в одному примірнику та зберігається у службі управління персоналом.

Державний службовець, якому доведено інформацію або документи до відома, має право отримати завірену в установленому порядку копію відповідного протоколу.

Отже, з огляду на приписи статті 9і Закону № 889-VIІІ та наявну (відому) дату відправлення відповідачем на електронну пошту позивачки завіреної копії наказу ГУ ДПС у Харківській області від 14.05.2024 №23-дп 15 травня 2024 року, позивачка є такою, що повідомлена про накладені на неї дисциплінарні стягнення 19 травня 2024 року. Аналогічний висновок викладений у пункті 161 постанови Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 320/8522/20.

Позивачка у своїй заяві проти ознайомлення її з оскаржуваним наказом у вказану дату не заперечує.

Таким чином, застосовуючи місячний строк, передбачений для звернення до суду в даній категорії справ, слід дійти висновку, що вказаний строк сплив у цій справі 19.06.2024р., а до суду позивачка звернулася 08.08.2024р., з огляду на що строк звернення до суду нею пропущений.

Доводи заяви про поновлення цього строку фактично зведено до того, що позивачка перебувала під цілодобовим домашнім арештом у період з 30.04.2024р. по 07.06.2024р., відсутність доходу, в зв`язку з чим позивачка вважала неможливим сплату судового збору як умову звернення до суду, уведення в Україні воєнного стану, відсутність електронного кабінету користувача підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", відсутність комп`ютерної техніки та доступу до мережі Інтернет.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає, що, як вказувалося вище, причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Заявницею не зазначено яким чином перелічені вище обставини вплинули на можливість вчасного звернення позивачки до суду.

Що стосується перебування позивачки під цілодобовим домашнім арештом, слід зазначити, що це мало місце у період з 30.04.2024р. по 07.06.2024р., тобто вказана обставина не відповідає ознаці того, що вона виникла протягом строку, який пропущено. При цьому суд звертає увагу, що перебіг строку звернення до суду в даному випадку слід обраховувати саме з 19.06.2024р., а на цю дату позивачка під цілодобовим домашнім арештом вже не перебувала.

Стосовно посилань на запровадженням воєнного стану в Україні, то це питання було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема у постановах від 04.04.2023р. у справі № 140/1487/22, від 23.01.2023р. у справі № 496/4633/18, від 23.12.2022р. у справі № 760/5369/19, від 29.09.2022р. у справі № 500/1912/22, від 02.06.2022р. у справі у №757/30991/18-а.

Так, у вищевказаних постановах Верховний Суд зазначив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Заявницею не вказано яким саме чином запровадження воєнного стану вплинуло на її можливість вчасно звернутися до суду, а з матеріалів справи таких підстав судом не встановлено.

Відносно неможливості сплати судового збору, а також відсутності електронного кабінету користувача підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", комп`ютерної техніки та доступу до мережі Інтернет , суд зауважує, що позивачкою у цій справі судовий збір сплачено. Крім того, в разі неможливості його сплати через незадовільний майновий стан вона могла звернутися до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення його сплати.

Так само, в даній справі позивачка звернулася до суду, подавши позовну заяву у паперовому вигляді, а відтак відсутність в неї електронного кабінету користувача підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" не вплинула на можливість звернення до суду. Стосовно тверджень про відсутність у позивачки доступу до мережі Інтернет та комп`ютерної техніки, суд констатує, що такі обставини по-перше належним чином не підтверджено, а по-друге вони не мають вирішального впливу для дотримання строку звернення до суду.

Крім того, суд звертає увагу, що за текстом заяви про поновлення строку звернення до суду від 12.09.2024р., після зазначення позивачкою про те, що вона дотепер не має доступу до мережі Інтернет, вона стверджує, що зверталася до ДПС України та відповідь отримала на свою (позивачки) електронну скриньку. Зазначене ставить під сумнів правдивість доводів ОСОБА_1 про неможливість користування мережею Інтернет.

Згідно ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 123, 240, 248,293, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду в даній справі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці можливість повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.В. Григоров