Справа № 380/16190/24
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

30 вересня 2024 рокусправа № 380/16190/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Солонківської сільської ради (81131, Львівська область, Львівський район, с. Солонка, вул. Центральна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення,

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради, у якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення № 4438 від 11.04.2024р. Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, яким затверджено акт виходу на земельну ділянку від. 29.03.2024.

Ухвалою судді від 30.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін,

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у 2023 сусідню ділянку придбав ОСОБА_2 , який почав висловлювати претензії про неправильне встановлення сітчастої огорожі між нашими ділянками. Сусід виявив бажання користуватися частиною земельної ділянки позивачки, пасти козу, ходити до річки. Сусід зняв сітчасту огорожу скориставшись тривалою відсутністю позивача вдома. Виходила земельна комісія по заяві ОСОБА_2 29.03.2024, за результатами якого було складено акт виходу на земельну ділянку та заборонено позивачу здійснювати роботи по огородженні земельної ділянки. Вказаний акт затверджено рішенням № 4438 від 11.04.2024 Солонківської сільської ради. Вважає, що рішення Солонківської сільської ради та акт є незаконними і такими, що прийняті із порушенням законодавства, порушують законні права позивачки на землю. Земельна комісія не взяла до уваги, що земельна ділянка позивача є приватизована згідно з державним актом описі меж вказано, що вона межує із точки Д-Е ОСОБА_3 ( новий власник земельної ділянки ОСОБА_2 ) та Д-Г- із ОСОБА_4 Межі було чітко визначено, загороджено і не було жодних проходів між суміжними ділянками. З іншої сторони земельна ділянка позивача межує із землею сільської ради. Земельна комісія не взяла до уваги, що земельні ділянки є приватизовані, огородженні з явними межовими знаками. Сусід ОСОБА_2 не надав інших документів на земельну ділянку під час нашого спору, які б підтверджували наявність стежки між нашими ділянками.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд керується наступним.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін. Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави стверджувати, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Вирішальною ознакою для правильного визначення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

У рішенні від 16 травня 2018 року справа № 147/286/17 провадження № 11-418апп18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів".

З установлених судом фактичних обставин справи слідує, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем і третьою особою) не стільки щодо правомірності оскаржуваного рішення, скільки щодо встановлення межі між земельними ділянками.

Позивач у позовній заяві вказує, що ОСОБА_2 , почав висловлювати претензії про неправильне встановлення сітчастої огорожі між нашими ділянками. Сусід виявив бажання користуватися частиною земельної ділянки позивачки, пасти козу, ходити до річки. Сусід зняв сітчасту огорожу скориставшись тривалою відсутністю позивачки вдома. Виходила земельна комісія по заяві ОСОБА_2 29.03.2024, за результатами якого було складено акт виходу на земельну ділянку та заборонено позивачці здійснювати роботи по огородженні земельної ділянки.

Такий зміст позовних вимог та характер правовідносини, щодо яких виник спір, вказує на те, що звернення до суду з цим позовом спрямоване, насамперед, на захист права позивача щодо встановлення межі земельної ділянки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та ОСОБА_2 наявний спір щодо межі земельної ділянки у с. Жирівка. Таким чином, в основу наявних правовідносин покладено саме приватно-правовий спір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 380/929/21.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні Zand v. Austriaвід 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм; які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомочність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу не віднесену до його юрисдикції, не може вважатись «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак зважаючи на викладене, а також беручи до уваги суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов до висновку про те, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на те, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, суд роз`яснює, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо повернення судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Суд зазначає, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі у розмірі 1211 грн 20 коп.

Тому з Державного бюджету України позивачу необхідно повернути сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 4438 від 11.04.2024 Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області «Про затвердження акту виходу на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 ».

Роз`яснити позивачу, повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути з бюджету на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяБрильовський Роман Михайлович