Справа № 340/5028/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5028/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді НАУМЕНКА В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009, )

до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, )

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Ковальчук А.С, звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 62 від 28.06.2024 року Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від 21.06.2024 року за призначенням пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 24.04.1984 року по 20.01.1987 рік та з 28.07.1988 року по 31.07.1991 рік та період роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 рік та призначити пенсію за віком з дати виникнення права на пенсію за віком, тобто з 09 жовтня 2023 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, чим позбавив права позивача на соціальний захист, що й стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 31.07.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій (а.с.53).

Від представника відповідача-2 у встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач має недостатньо стажу для призначення пенсії. До страхового стажу не зараховано періоди роботи у колгоспі з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 08.08.1983, оскільки відсутня уточнююча довідка про кількість відпрацьованих в/днів та про перейменування підприємства, та періоди роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод», оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу та сплату страхових внесків. Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 62 від 28.06.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років (а.с. 57-66).

Відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечив. У відзиві на позов вказав, що відповідачем-2 рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято правомірно. Вказує, що надані позивачем для призначення пенсії документи потребують уточнень, а відтак не можуть бути підставою для зарахування спірного періоду стажу (а.с. 67-81).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.06.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14) звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням 60 річного віку.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №62 від 28.06.2024 року відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 45)

Рішення відповідача мотивовано тим, що позивачка звернулася із заявою від 21.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону 1058, за нормами якої право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

Статтею 45 Закону 1058 передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Страховий стаж позивачки становить 26 років 04 місяці 29 днів.

При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 08.08.1983 за період роботи в колгоспах на території російської федерації з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991, оскільки в трудовій книжці відсутня інформація про відпрацьовані вихододні та потрібна уточнююча довідка про кількість відпрацьованих в/днів і про перейменування підприємства. Також не враховано період роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод», оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про роботу та сплату страхових внесків.

Отже ГУ ПФУ в Одеській області прийшло до висновку, що у позивачки відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує його права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що він виник у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу окремого періоду роботи позивача при розгляді питання про призначення пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам сторін, суд зазначає наступне.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту Закон №1058-IV).

Згідно статті 62 Закону № 1058-IV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637), яким також визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт роботи позивачки в колгоспі «Праця Леніна» та «Ленінський прапор» Старицького району Тверської області російської федерації у періоди з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 08.08.1983 та належність ОСОБА_1 архівних довідок від 12.09.2023 року №272/07-23, №728/07-23, №730/07-23 про період роботи та відпрацьовані вихододні, встановлено рішенням Новокраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2024 року (а.с. 38-39).

Записи в трудовій книжці про період роботи позивачки в колгоспі «Праця Леніна» та «Ленінський прапор» Старицького району Тверської області російської федерації у періоди з 24.04.1984 по 20.01.1987 та з 28.07.1988 по 31.07.1991 не містять виправлень та засвідчені печаткою (а.с. 22 зв.).

Отже відповідач, відмовляючи у зарахуванні цього періоду до трудового стажу позивача, діяв протиправно.

Стосовно не зарахування періоду роботи позивачки з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод» через відсутність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про роботу та сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 01 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалось відповідно до статей 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 56 частини 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 56 частини 3 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

Відповідно до статті 1 Закону України № 1058-IV страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

За приписами статті 113 Закону України № 1058-IV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до статті 6 частини 2 пункту 1 пункту 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон України № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону України № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону України № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавця.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок відсутніх даних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про роботу та сплату страхових внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а.

Відповідно до статті 242 частини 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд дійшов висновку, що розбіжності щодо сплати страхових внесків не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Також до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Крім того, відповідачем не було зазначено та підтверджено належними та допустимими доказами, що страхові внески за спірний період не були сплачені.

На переконання суду, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та/або нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки (архівної довідки), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком останньому, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

А відтак, відповідачем було протиправно не зараховано позивачу періоди роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 рік до загального стажу позивача.

Як встановлено судом, записи у трудовій книжці позивача за період роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 в ТОВ «Новоукраїнський цукровий завод» (а.с. 29) зроблені чітко, не містять виправлень, завірені підписом та печаткою підприємства.

А відтак, відповідачем було протиправно не зараховано позивачу періоди роботи з 01.12.2000 по 02.07.2001 та з 01.12.2001 по 10.01.2002 рік до загального стажу позивача.

Доказів того, що записи про спірні періоди роботи є неправильним чи неточними, відповідачами суду не надано. Відтак, трудова книжка є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи та враховуючи відсутність можливості підтвердження додатковими документами, на підставі записів про трудову діяльність, відповідач протиправно не зарахував позивачу до загального стажу спірні періоди роботи.

Стосовно позовної вимоги щодо призначення пенсії за віком з дати виникнення права з 09.10.2023 року, суд зазначає наступне.

Заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до територіального органу Пенсійного фонду (у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі) або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Особа, може звернутися до будь-якого територіального підрозділу Пенсійного фонду України у будь-який час з дня виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Пенсія призначається з наступного дня після досягнення пенсійного віку, якщо особа звернулася протягом трьох місяців з дня настання пенсійного віку. В іншому випадку пенсія призначається з дня подання заяви.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом спору у цій справі є правомірність винесення рішення № 62 від 28.06.2024 року про відмову у призначенні пенсії за результатами розгляду заяви від 21.06.2024 року. Тримісячний строк з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку (08.10.2023 року), сплив 09.01.2024 року. Рішення за результатами розгляду заяв позивачки про призначення пенсії, поданих за місяць до досягнення пенсійного віку та в межах тримісячного строку, не є предметом розгляду у цій справі, отже пенсія за результатами розгляду заяви позивачки може бути призначена лише з моменту звернення - з 21.06.2024 року.

Відтак, позовні вимоги в цій частині позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Спірне рішення №62 від 28.06.2024 року було винесено Головним управлінням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, а відтак саме відповідач-2 є належним відповідачем у справі. Позовні вимоги, заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, є необґрунтованими, адже відповідач-1 спірного рішення стосовно призначення пенсії позивачу не приймав.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними допустимими доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 50).

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №62 від 28.06.2024 року Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.04.1984 року по 20.01.1987 року, з 28.07.1988 року по 31.07.1991 року, з 01.12.2000 по 02.07.2001 року, з 01.12.2001 по 10.01.2002 року та повторно розглянути заяву від 21.06.2024 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), винести відповідне рішення з урахуванням правових висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО