Справа № 140/10180/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів

27 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10180/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року адвокат Матвєєва Тетяна Сергіївна в інтересах заявника, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить витребувати у Позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) належним чином завірені копії висновку військово-лікарської комісії відносно ОСОБА_1 та картки обстеження та медичного огляду на ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та 16 червня 2024 року закінчив проходити військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, постанова військово-лікарської комісії йому вручена не була. Також таку постанову не було надано і адвокату Матвєєвій Т.С. на її адвокатський запит від 16 червня 2024 року. ОСОБА_1 має намір оскаржити постанову позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо визначення його ступеня придатності до військової служби, однак, через відсутність останньої, позбавлений можливості скористатися своїм правом на її оскарження до комісії вищого рівня чи до адміністративного суду. Представник заявника вказує, що висновок військово-лікарської комісії безпосередньо стосується предмету спору, а його дослідження у судовому засіданні є необхідною умовою для правильного вирішення справи.

Судом, відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), призначено розгляд заяви про забезпечення доказів на 11:00 27 вересня 2024 року.

У судове засідання учасники не прибули. Відповідно до положень частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України розгляд заяви проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

У статті 72 КАС України надано поняття доказів, відповідно до частини першої якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами частин першої-третьої статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Частиною другою статті 114 КАС України передбачено, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

У статті 115 КАС України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Наведена правова позиція відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18 та від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положеннями пункту 5 частини першої статті 116 КАС України встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що в заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або утрудненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів та відрізняють заяву про забезпечення доказів від звичайного клопотання про витребування доказів.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення доказів, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, покладається саме на заявника.

В обґрунтування необхідності забезпечення доказів представник заявника покликається на те, що у відповідь на її адвокатський запит від 16 червня 2024 року щодо надання постанови військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь від 24 червня 2024 року №8344, у якій відмовив у наданні запитуваного документу.

Зі змісту листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24 червня 2024 року №8344 судом встановлено, що представника заявника, з посиланням на приписи глави 3 розділу 2 абзацу 8 пункту 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14 серпня 2008 року №402, повідомлено про те, що для надання довідки військово-лікарської комісії ОСОБА_1 необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для підпису про ознайомлення та особистого отримання.

На переконання суду, вказані представником заявника обставини не є підставами, визначеними частиною першою статті 114 КАС України, за наявності яких вживаються заходи із забезпечення доказів.

Так, представником заявника не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.

Отже, представником заявника не доведено наявність обґрунтованих обставин, які свідчать про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що свідчить про відсутність підстав для забезпечення доказів.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно зі статтею 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 117 КАС України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 114, 115, 242, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В. Л. Шепелюк