Справа № 620/11763/24
Суддя: Олена ЛУКАШОВА
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:
зобов`язати відповідача виплатити позивачу донарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням коефіцієнту його підвищення з 01.03.2018 по 11.12.2020 у сумі 1 989 973,95 грн (один мільйон дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 95 копійок), яка визначена судом відповідно до розрахунку наведеного в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі №620/7247/23.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
Ухвалою від 20.09.2024 відмовлено у задоволені клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 20.09.2024 заява позивача про забезпечення доказів залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 23.09.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Ухвалою від 23.09.2024 задоволено клопотання позивача про повернення відзиву відповідачу без розгляду.
Ухвалою від 23.09.2024 за ініціативою суду витребувано у відповідача довідку про донарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 по 11.12.2020 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі №620/7247/23 та докази виплати донарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 по 11.12.2020 (у разі здійснення такої виплати).
В обґрунтування забезпечення позову позивач вказує, що оскільки в мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі 620/7247/23 був наведений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач має певні законні очікування, що підлягають правовому захисту. Також, зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливлює ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутись та порушує право на безперешкодне отримання, вільне та безперешкодне користування своїм майном грошовими активами. В обґрунтування обраного способу забезпечення позову посилається на пункт 3 частини 1 статті 151 КАС України.
Дослідивши заяву про забезпечення позову суд дійшов такого висновку.
20.09.2024 позивач вже звертався до суду у цій справі із заявою про забезпечення позову в якій останній просив встановити обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити виплату ОСОБА_1 донарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням коефіцієнту його підвищення з 01.03.2018 по 11.12.2020 у сумі 1 989 973,95 грн (один мільйон дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 95 копійок), відповідно до вже визначеної судом , що міститься в мотивувальній частині преюдиційного значення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі 620/7247/23.
Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовував тим, що оскільки в мотивувальній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі 620/7247/23 був наведений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач має певні законні очікування, що підлягають правовому захисту. Також, зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливлює ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутись та порушує право на безперешкодне отримання, вільне та безперешкодне користування своїм майном грошовими активами.
Ухвалою від 23.09.2024 відмовив у задоволені заяви позивача про забезпечення позову від 20.09.2024.
У вказаній ухвалі судом зазначено, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Ураховуючи викладене судом встановлено, що позивач вдруге звернувся із заявою для вирішення питання, яке вже вирішено судом.
Окрім того, виключний перелік заходів забезпечення позову наведений у частині 1 статті 151 КАС України, а саме:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Позивач у заяві про забезпечення позову при обранні заходу забезпечення позову від 24.09.2024 посилається на пункт 3 частини 1 статті 151 КАС України та просить суд встановити обов`язок відповідачу вчинити певні дії.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-ІХ, який набрав чинності 08.02.2020, виключено пункт 3 частини 1 статті 151 КАС України.
Отже, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не передбачений частиною 1 статті 151 КАС України.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову від 24.09.2024 задоволенню не підлягає
Також суд роз`яснює позивачу, що за правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В силу вимог частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини 3 статті 2 КАС України).
На думку Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанова від 13.03.2019 у справі № 814/218/14 реєстраційний № 80481133), під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 45 КАС України).
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. (частина 3 статті 45 КАС України).
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами суд застосовує до нього заходи, визначені кодексом (частина 4 статті 45 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 146 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Копію ухвали суду надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.09.2024.

Суддя Олена ЛУКАШОВА