Справа № 520/22484/24
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 вересня 2024 року № 520/22484/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Відділу перерахунків пенсії №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ();

- скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №3 від 23 липня 2024 р № 50 про відмову у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 , як судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1971 по 28.06.1974), а саме 1 рік 11 місяців 29 днів та у перерахунку довічного грошевого утримання судді у відставці з 01.01.2024 року відповідно до ст. 135 Закону України №1402-VIII, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 у сумі 3028 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, відділу перерахунків пенсій №3 (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро-94, 49094, адреса для листування: вул. Федора Караманиць, 37 в, м. Кривий ріг, 50096, код згідно з ): - зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, як судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1971 по 28.06.1974), а саме 1 рік 11 місяців 29 днів; - здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 року відповідно до ст. 135 Закону України №1402-VІІІ, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024р. у сумі 3028 грн та стажу роботі 42 роки 06 днів, що складає 94% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під, 2 пов.,61022, ) провести ОСОБА_1 відповідні виплати щомісячного довічного грошевого утримання без обмеження граничних розмірів з 1 січня 2024 р. з урахуванням фактично виплачених сум;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання в місячний строк з дня отримання постанови подати звіт про виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення відділу перерахунків пенсій №3 від 23 липня 2024 р № 50 про відмову у зарахуванні їй до стажу роботи, як судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1971 по 28.06.1974), а саме 1 рік 11 місяців 29 днів, та у перерахунку довічного грошевого утримання судді у відставці з 01.01.2024 року відповідно до ст. 135 Закону України №1402-VIII, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 у сумі 3028 грн. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із позовом.

Ухвалою суду від 16.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом подання до суду на позов, заяви про визнання позову або будь-якої іншої заяви не скористався.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому представником відповідача вказано, що позивачем помилково застосовано прожитковий мінімум 3028 грн - для працездатних осіб, оскільки в ст. 7 Закону № 3460-ІХ чітко визначено прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів, який становить 2102 грн. З огляду на зазначене, при розрахунку розміру базового розміру посадового окладу судді застосуванню підлягають норми Закону № 3460-ІХ, оскільки бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України (ст. 95 Конституції України). Своєю чергою Закон України від 09.11.2023 № 3460-ІХ Про Державний Бюджет України на 2024 рік був прийнятий в умовах воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 з 24.02.2022. Відповідно до Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ Про Державний Бюджет України на 2024 рік, прожитковий мінімум для працездатних осіб, з якого встановлюється базовий розмір посадового окладу судді складає 2102 грн, тому право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028 грн, - відсутнє. Із посиланням на приписи п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, представником відповідача вказано, що до заяви про перерахунок пенсії була надана відсканована копія лише першої сторінки паспорта та не долучено документів для перерахунку довічного утримання судді у відставці. Крім того, заява про проведення перерахунку пенсії була подана не за встановленим зразком. В той же час представником відповідача вказано на дискреційність повноважень щодо прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у відставці, яка перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

У позовній заяві позивачем вказано, що її щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці розраховано і виплачується на підставі довідки ліквідаційної комісії ВССУ №26 від 17.05.2022 року та рішень Харківського окружного адміністративного суду, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 року 2102,00 грн та стажу роботи суддею 40 років 07 днів.

Так зі змісту позовної заяви встановлено доводи позивача стосовно того, що вона працювала суддею трьох ланок судової системи України з 23 грудня 1974 р. по 29 грудня 2014 р., а саме: з 23.12.1974 по 12.04.1976 народним суддею Жовтневого районного народного суду Миколаївської області (накази відділу юстиції Миколаївського облвиконкому № 211 від 24.12.1974, № 58 від 12.04.1976); з 12.04.1976 по 05.05.1978 народним суддею Фрунзенського районного народного суду м. Харків (накази відділу юстиції Харківського облвиконкому № 70 від 12.04.1976, № 02-7/50 від 04,05.1978); з 05.05.1978 по 25.10.2010 суддею Харківського обласного суду (нині Апеляційний суд) (рішення V сесії XVI скликання облради народних депутатів від 20.03.1978, наказ відділу кадрів Харківського облсуду № 184-ос від 25.10.2010 на підставі постанови Верховної Ради України № 2639- VI; з 26.10.2010 по 29.12.2014 суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Позивач була звільнена з посади судді Вищого спеціалізованого суду України 29.12.2014 р на підставі постанови Верховної Ради України від 25.12.2014 р. № 59-VІІІ у зв`язку з поданням заяви про відставку (накази відділу кадрів ВССУ №33-к від 26.10.2010, № 1352-к від 29.12.2014).

З огляду на вказане, загальний суддівський стаж роботи, який враховано територіальними органами Пенсійного фонду України для розрахування щомісячного грошевого утримання 40 років 07 днів.

Разом з тим позивачем вказано, що відповідачем при призначенні їй щомісячного грошового утримання судді у відставці невірно обраховано загальний трудовий стаж, що враховується для виходу у відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці. Так, відповідачем, зокрема, не включено до загального трудового стажу період половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1971 до 28.06.1974), а саме 01 рік 11 місяців 29 днів, що вплинуло на визначення відсоткового значення розміру грошового утримання судді у відставці, що підлягає виплаті.

Крім того, згідно із абз. 4 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 року визначений у сумі 3028,00 грн.

Із посиланням на висновки Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020, згідно із якими необхідним є проведення територіальними органами Пенсійного фонду України «автоматичного» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни складових заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, позивачем вказано, що 16.07.2024 року вона через електронний кабінет на порталі Пенсійного фонду України та в письмовій формі до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просила на підставі матеріалів її пенсійної справи зарахувати до стажу роботи строк навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1971 до 28.06.1974) та зробити автоматичний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 року, визначеного у сумі 3028,00 грн без надання нею управлінню Пенсійного фонду України відповідної довідки ВССУ про розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача була направлена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням від 23.07.2024 року №102609/01-16 Відділу перерахунків пенсії №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії у задоволенні заяви позивача від 16.07.2024 року із посиланням на положення п.2.9 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, вказано, що при призначенні (перерахунку) пенсії особою пред`являється паспорт громадянина України із зазначенням місця реєстрації. Також вказано, що до заяви про перерахунок пенсії була надана відсканована копія лише першої сторінки паспорта та не долучено документів для перерахунку довічного утримання судді у відставці. Крім того вказано, що до заяви про перерахунок пенсії надана заява довільної форми, яка не може бути врахована.

Позивач, вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон № 1402-VIII.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIII визначено, що суддя, який має стаж роботі на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У той час, згідно абзацу 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абз.2 ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст.1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 (865-2005-п) "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" доповнено абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

Разом з тим, згідно з пунктом 2 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачалося, що статті 43, 44 Закону України «Про статус суддів» втратили чинність з 1 січня 2011 року.

Однак, приймаючи підпункт 1 пункт 2 Розділу XII та пункт 11 Розділу XIII Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, законодавець не розмежував зарахування стажу для суддів, які призначені або обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом та суддям, які були призначені на посаду після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, оцінюючи можливість застосування частини шостої статті 44 Закону України «Про статус суддів» щодо позивача, суд вважає, що положення пункту 11 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI не поширюються на осіб призначених на посаду судді після набрання чинності цим законом.

Відтак, положення частини шостої статті 44 Закону № 2862-XII поширюється лише на суддів, які були призначені чи обрані до 1 січня 2011 року.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №806/2962/17.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що до стажу роботи, що дає позивачу право на щомісячне довічне грошове утримання, крім часу роботи на посадах суддів, може зараховуватися половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, оскільки позивач був вперше призначений на посаду до 01 січня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до диплому Щ № 071891 про вищу юридичну освіту позивач навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1970 по 28.06.1974, що також підтверджується і даними трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, половини терміну навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах є неправомірним.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 30.03.2023 по справі №280/2167/21.

Отже, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зарахована половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 01 рік 11 місяців 29 днів.

Таким чином, до загального стажу позивача для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці належить врахувати половину строку навчання останньої у вищому юридичному навчальному закладі.

Також стосовно іншої частини позовних вимог суд зазначає, що ключовим правовим питанням є застосування ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині необхідності надання довідки про розмір суддівської винагороди у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для перерахунку щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці.

Отже суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином усі судді у відставці, яким призначено щомісячне довічне грошове утримання, мають право на його перерахунок у разі зміни розміру складових суддівської винагороди.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, регулюється розділом IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.02.2023 № 7-2, яка набрала чинності 20.03.2023) (далі - Порядок № 3-1).

Згідно із положеннями Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється або (1) на підставі списків, згідно яких відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді/довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди/винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку, або (2) за зверненням судді у відставці шляхом подання до пенсійного органу заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці, видану компетентним органом.

Верховний Суд уже розглядав питання стосовно механізму перерахунку розміру щомісячного довічного утримання суддів і у постанові від 27.10.2022 у справі № 640/10564/21 зазначив:

«Довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом.

Відповідно до ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді Верховного Суду становить 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу додатково застосовуються регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Розмір доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці теж визначений безпосередньо законом.

Відомості про суд, де працював суддя, вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці подаються до Пенсійного фонду під час призначення судді щомісячного довічного грошового утримання і зберігаються у матеріалах особової справи. Ці відомості залишаються незмінними

Розмір суддівської винагороди, визначений ст. 135 Закону № 1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється Законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону.

За таких обставин, довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.

Суд також звертає увагу на юридичну позицію Конституційного Суду України, висловлену у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 (ч. 6 п. 16) про «автоматичне» здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру такої винагороди.

Положення п. 1, 3 Розділу ІІ та п.2 Розділу ІІІ Порядку № 3-1, які передбачають необхідність звернення судді та надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не узгоджуються з принципом «автоматичності» перерахунку, про який йдеться у Рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020.

Рада суддів України теж неодноразово звертала увагу Пенсійного фонду України на необхідність запровадження «автоматичного» перерахунку та внесення змін до Порядку № 3-1. Зокрема, у рішеннях від 01.03.2019 № 12, від 09.04.2021 № 7.

Отже, незважаючи на чітку позицію Конституційного Суду України (ч. 6 п. 16 Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020) та необхідність її безумовного виконання, незважаючи на неодноразові звернення Ради суддів України, відповідні зміни в частині «автоматичного» перерахунку до Порядку № 3-1 Пенсійним фондом України не внесено.

Зважаючи на вищенаведене, Суд дійшов висновку, що до внесення змін до законодавства щодо статусу суддів Верховного Суду України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Верховного Суду України у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді Верховного Суду, що працює на відповідній посаді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді».

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 12.09.2023 у справі № 540/7777/21 та від 27.11.2023 у справі № 640/16655/21.

Застосовуючи зазначений висновок до спірних правовідносин, суд доходить до висновку про те, що оскільки на виконання рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді.

При цьому слід враховувати правовий висновок Верховного Суду щодо розміру суддівської винагороди. Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII (постанови від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 13.07.2023 у справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 20.11.2023 у справі № 120/709/22-а

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі абз. 5 ст. 7 Закону № 1082-IX та Закону № 1982-IX, була неправомірною.

Виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 року у справі №580/2522/24.

Відтак суд вважає помилковими доводи представника відповідача, викладені у поданому до суду відзиві на позов на обставини відсутності у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача як у спірному у цій справі рішенні, так і у відзиві на позов на обставини невідповідності заяви позивача встановленому зразку, оскільки така заява містила в собі усі необхідні відомості задля її розгляду. Крім того відомості про склад довічного грошового утримання судді у відставці та про навчання позивача у вищому юридичному навчальному закладі містяться у пенсійній справі позивача і у трудовій книжці останньої з огляду на те, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було призначено позивачу попередньо.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення Відділу перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23 липня 2024 року вих. №102609/01-16 про відмову в перерахунку пенсії.

Своєю чергою з огляду на встановлені судом обставини наявні підстави для належного захисту прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, як судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1970 по 28.06.1974), а саме 01 рік 11 місяців 29 днів, та здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 року відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІІ, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 р. у сумі 3028,00 грн.

Враховуючи, що розгляд заяви позивача здійснювався саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в рамках спірних правовідносин лише здійснило приймання заяви позивача про перерахунок пенсії, наявні підстави для зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 відповідні виплати щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2024 р. з урахуванням фактично виплачених сум.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 року без обмеження граничних розмірів суд зазначає таке.

Станом на час звернення позивача до територіального органу пенсійного фонду України із заявою про перерахунок довічного грошового утримання Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 не передбачав обмеження щомісячного довічного грошового утримання; Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 втратив чинність; стаття 2 Закону №3668-VI діяла в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015. На час прийняття (24.12.2015) та набрання чинності (01.01.2016) Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, а Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 ще не було прийнято, а відтак немає підстав вважати, що дія положень статті 2 Закону №3668-VI також поширювалася і на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №401/3986/16-а (2-а/401/31/17), від 02.12.2020 у справі № 488/4723/16-а, у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2023 року у справі №520/8552/22.

Відтак щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не підлягає обмеженню максимальним розміром, а отже позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання в місячний строк з дня отримання постанови подати звіт про виконання рішення суд зазначає таке.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладену вищу норму діючого законодавства, суд зазначає, що у суду на даний час відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконане рішення суду у даній справі, а відтак відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання позивача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022), Відділу перерахунків пенсії №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23 липня 2024 року вих. №102609/01-16 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро-94, 49094, код згідно з ) зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, як судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (з 01.09.1970 по 28.06.1974), а саме 01 рік 11 місяців 29 днів, та здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 року відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VІІІ, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 р. у сумі 3028,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код згідно з ) провести ОСОБА_1 відповідні виплати щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничним розміром з 01 січня 2024 р. з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору у 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.