Справа № 420/15926/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у нездійсненні обчислення та нарахування недоотриманої ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , різниці між фактично нарахованою пенсією та тою, яку він мав отримувати за період з 01.04.2019 по 21.11.2023 - дату набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/24768/23 від 20.10.2023 законної сили;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити обчислення, нарахування та виплату недоотриманої ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , різниці між фактично нарахованою пенсією та тою, яку він мав отримувати за період з 01.04.2019 по 21.11.2023 - дату набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/24768/23 від 20.10.2023 законної сили на користь його дружини, ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є дружиною і спадкоємицею померлого ОСОБА_2 , який за життя отримував пенсію, призначену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, та перебував на обліку у відповідача. На виконання рішення суду у справі №420/24768/23 відповідач не здійснив перерахунок пенсії. На відповідне звернення про виплату недоодержаної пенсії померлого чоловіка, Управління відмовило. З посиланням на статтю 61 Закону №2262-ХІІ, позивачка вважає, що має право на одержання недоотриманих сум пенсії померлого чоловіка, нарахованих на виконання рішення суду, але не виплачених своєчасно, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 28.05.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.06.2024 року за вхід. №ЕС/23673/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки згадане рішення суду не містить відомостей щодо негайного виконання, відсутній порядок та строк його виконання.

Документи щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі № 420/24768/23 в примусовому порядку до Головного управління не надходили.

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим пенсійна справа була закрита, що унеможливлює виконання даного рішення суду.

Також, ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження передбачає можливість заміни сторони ПРАВОНАСТУПНИКОМ. Однак, будь-яких доказів того, що саме ОСОБА_1 є правонаступником померлого ОСОБА_2 щодо отримання невиплачених за життя коштів, Позивачем не надано.

Оскільки ОСОБА_1 не є стягувачем по справі №420/24768/23, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.

17.09.2024 року до суду за вхід. №ЕС/43395/24 від представника позивача надійшли додаткові докази.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_2 за життя перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію згідно із Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по справі № 420/24768/23, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 у розмірі 90% грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ЮО70811 від 30.06.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 у розмірі 90 % грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набрало законної сили 21.11.2023 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.12.2023 року серія НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.08.1965 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 .

04.03.2024 року представник позивача направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області адвокатський запит про надання інформації про виконання рішення суду по справі №420/24768/23.

12.03.2024 року Листом №1500-0308-8/38715 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило:

«…Згадане рішення суду не містить відомостей щодо негайного виконання, відсутній порядок та строк ного виконання.

Документи щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі № 420/24768/23 в примусовому порядку до Головного управління не надходили.

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим пенсійна справа була закрита, що унеможливлює виконання даного рішення суду.»

З 06.02.2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника, що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 15.02.2024 року.

03.04.2024 року представник позивача направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву про перерахунок пенсії позивача та нарахування недоотриманих сум померлого годувальника.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області №4112-11250/Є-02/8-1500/24 від 01.05.2024 року повідомило, що оскільки рішення Одеського обласного адміністративного суду під 20.10.2023 по справі №420/24768/23, не містить відомостей щодо негайного виконання, відсутній порядок та строк його виконання, тому на час смерті ОСОБА_2 зазначене рішення не виконано та неотримана пенсія відсутня.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо юрисдикцій даного спору, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.04.2019 у справі №808/1346/18, відповідно до якої спори, предметом яких є майнова вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Виплати сум недоотриманих пенсійних виплат після їх переходу до складу спадкового майна регулюються виключно нормами цивільного законодавства, незважаючи на те, що однією зі сторін у таких правовідносинах виступає особа публічного права.

Суд зазначає, що підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з відмовою у виплаті нарахованих сум пенсії її чоловікові, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, при цьому право на отримання недоотриманих сум пенсії позивач заявляє у відповідності до статті 61 Закону №2262-ХІІ як член його сім`ї, який належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також відсутні докази того, що на час виникнення спірних правовідносин недоотримані суми пенсії набули статусу спадщини.

Враховуючи наведене, даний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача на підставі поданих сторонами письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (або батькам і другому з подружжя, а також членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника). При цьому закон встановлює умову, відповідно до якої виплата недоодержаних сум пенсії здійснюється у випадку, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, положення статті 61 Закону №2262-ХІІ встановлюють механізм, за яким визначені у цій статті особи мають право отримати суми пенсії, призначені за цим Законом померлому, на підставі особистої заяви, поданої не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому зазначена норма направлена на безспірне отримання таких коштів відповідною особою та прямо вказує на те, що недоодержані у зв`язку зі смертю суми пенсії не включаються до складу спадщини.

За встановленими судом обставинами справи, у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, ОСОБА_2 , залишились недоодержаними суми пенсії, які повинні йому були бути нарахованими на виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по справі № 420/24768/23 (набрало законної сили до його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.12.2023 року серія НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.08.1965 року серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 з 06.02.2024 року отримує пенсію в разі втрати годувальника, що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 15.02.2024 року.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

За п. 9 Розділу ІІ Порядку №3-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть; документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу; документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Представник позивача в інтересах дружини померлого ОСОБА_2 , звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 у відповідності до частини 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ.

У той же час суд враховує той факт, що відповідачем ні у листі-відмові від 01.05.2024 року, ні за час розгляду справи не зазначалось, що позивачем не було надано повного пакету документів для виплати їй недоотриманої пенсії його померлого чоловіка.

Разом з тим, у листі від 01.05.2024 року підставою для відмови пенсійний орган зазначив те, що оскільки рішення Одеського обласного адміністративного суду під 20.10.2023 по справі №420/24768/23, не містить відомостей щодо негайного виконання, відсутній порядок та строк його виконання, тому на час смерті ОСОБА_2 зазначене рішення не виконано та неотримана пенсія відсутня.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відповідну заяву представник позивача подав до ГУ ПФУ 03.04.2024 року, тобто позивачем дотримано умову звернення не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідачем не надано доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, які мають відповідне право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 .

Щодо доводів Відповідача викладених у листі-відмові та у відзиві на позовну заяву, щодо нездійснення перерахунку пенсії померлого у зв`язку з тим, що рішення суду не містить відомостей щодо негайного виконання, відсутній порядок та строк ного виконання, а документи щодо виконання рішення в примусовому порядку до Головного управління не надходили, суд зазначає наступне.

Ухвалення судового рішення в адміністративних справах є логічним результатом здійснення судами функції правосуддя.

Згідно з Постановою Пленуму вищого адміністративного суду від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до пункту 12 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відтак, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України дійшов висновку, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

В пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" від 26 квітня 2005 року, "Крищук проти України" від 19 лютого 2009 року).

Керуючись ч. 2 ст. 372 КАС України та позицією, висловленою у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року за справою №9901/988/18, рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, чинне законодавство не передбачає можливості суб`єкту владних повноважень ухилитись від виконання рішення суду, яке набрало законної сили, прийнятого з метою відновлення порушеного права особи, особливо коли таке право у встановленому порядку може набуватися іншим особам після його смерті.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у розрахунку, нарахуванні та виплаті недоодержаних сум пенсії померлого чоловіка з посиланням на відсутність у рішенні суду відомостей щодо негайного виконання, порядку та строків його виконання та документів щодо примусового виконання рішення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачка є особою, яка має беззаперечне право на отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті її чоловікові як пенсіонеру з числа військовослужбовців, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, та звернулась до відповідача з відповідною заявою до спливу шестимісячного строку, встановленого Законом №2262-ХІІ, а тому були відсутні підстави для відмови у виплаті їй таких сум.

Отже, відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого пенсіонера, суб`єкт владних повноважень вчинив протиправні дії, які порушують право позивача на належний соціальний захист.

Разом з тим, визнаючи дії відповідача протиправними, суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , що підлягала виплаті йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по адміністративній справі №420/24768/23 за період з 01.04.2019 по 21.11.2023 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні розрахунку, нарахування та виплати недоотриманої пенсії її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по адміністративній справі №420/24768/23 за період з 01.04.2019 по 21.11.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , що підлягала виплаті йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 року по адміністративній справі №420/24768/23 за період з 01.04.2019 по 21.11.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА