Справа № 140/6772/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6772/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання дій протиправними щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 №Ф-1588-0320 та внесення до інтегрованої картки платника податку відомостей щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.01.2017; визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 № Ф-1588-0320; зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника податку відомості щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.01.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим що ГУ ДПС у Волинській області протиправно винесено оскаржувану вимогу від 13.02.2024 №Ф-1588-0320, оскільки відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон №2464-VI) особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати єдиного внеску за себе, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю чи досягли пенсійного віку та отримують пенсію або соціальну допомогу.

З урахуванням наведеного зазначає, що оскільки йому з 2008 року встановлено 2 групу інвалідності та він є пенсіонером, тому він звільнений від сплати єдиного внеску. Позивач міг бути платником єдиного внеску виключно у випадку добровільного волевиявлення щодо участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Проте, між позивачем і відповідачем не укладався договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а помилкове подання ним звіту форми №Д5 за 2017, 2018 роки не свідчить про його добровільну участь у системі страхування, та за фактом подання вказаного звіту з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі 08.07.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 34), у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 у період з 04.09.2008 по 02.12.2020 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що слідує з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.21). Також судом встановлено, що позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується актом від 10.06.2019 №11985/03-20-13-02/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки СГД ОСОБА_1 (а.с.22-27).

ОСОБА_1 з 2008 року є особою з інвалідністю (2 група) та отримує державну соціальну допомогу, про що у справі наявні копії довідки до акта огляду медико-соціально експертною комісією серії 12ААА №143088 (а.с.12), відповідні посвідчення серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 13-16).

31.01.2018 та 06.02.2019 позивачем подано контролюючому органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д5) з таблицею «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до яких за 2017 рік самостійно визначено суму єдиного внеску у розмірі 4224,00 грн., а за 2018 рік 9828,72 грн. (а.с.17-20).

13.02.2024 ГУ ДПС у Волинській області сформувало позивачу вимогу №Ф-1588-0320 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 18407,90 грн (недоїмка) (а.с.6).

Як вбачається із відомостей інтегрованої картки платника (далі - ІКП), за відповідачем станом на 31.12.2023 обліковується недоїмка з єдиного внеску у сумі 18407,90 грн (відображено нарахування єдиного внеску за період з 2017 року по І квартал 2019 року включно) (а.с. 40-46).

Листом від 03.05.2024 №6816/6/03-20-24-06 ГУ ДПС у Волинській області, у відповідь на звернення позивача щодо визнання нечинними звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (форма Д5) за 2017 та 2018 роки, повідомило, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник, а частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником (а.с 28).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

За приписами частини четвертої статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №2464-VI податкові органи зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Як зазначено в абзаці третьому частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій), з 01.01.2018 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з частиною другою статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом першим частини четвертої цієї статті визначено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Разом з тим за приписами частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення) особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Законом України Про внесення змін до Закону України від 13.05.2020 №592-IX Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (чинний з 01.01.2021) розширено перелік осіб - платників єдиного внеску, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, та види пенсійного забезпечення, які надають право не сплачувати такий внесок (у частині четвертій цифру 4 замінено цифрами 4, 5, а після слів отримують пенсію за віком доповнено словами або за вислугу років). Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Із зазначеного слідує, що необхідними умовами для застосування положень частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 з 2008 року є особою з інвалідністю (2 група) та отримує державну соціальну допомогу, про що у справі наявні копії довідки до акта огляду медико-соціально експертною комісією серії 12ААА №143088 (а.с.12), відповідні посвідчення серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 13-16).

Отже, формування позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31.01.2024 у (нарахування за період з 2017 року по І квартал 2019 року включно) не відповідає приписам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки позивач у цей період був звільнений від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, адже він є особою з інвалідністю 2 групи, отримує соціальну допомогу та при цьому відповідач не надав жодних доказів на підтвердження факту укладення позивачем договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 2 Розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905, що був чинним до 01.01.2022 (далі - Порядок №435), ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку №435, ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу. Звітним періодом є календарний рік.

Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Розділ V якої регламентує порядок добровільної сплати єдиного внеску та порядок укладення договорів про добровільну участь.

Так, згідно з пунктом 1 Розділу V Інструкції №449, платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є: 1) члени особистого селянського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню,- на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (одночасно на пенсійне, на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності); 2) особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними підпунктами 1, 2 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, та не належать до платників єдиного внеску, визначених підпунктами 3, 4, 6 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, в тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- виключно на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 2 Розділу V Інструкції №449 встановлено такий порядок укладення договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування:

1) особи, зазначені в абзацах другому, третьому пункту 1 цього розділу, подають до органів доходів і зборів за місцем проживання: заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування або про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за формою згідно з додатком 3 до цієї Інструкції; копію трудової книжки (за наявності); виписку з системи персоніфікованого обліку (ОК-5); копію документа, що посвідчує особу. Особи, зазначені в абзаці другому пункту 1 цього розділу, надають також документ, що підтверджує їх членство в такому господарстві;

2) орган доходів і зборів відмовляє в укладенні договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування або договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) у разі, якщо особа: підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; не відповідає вимогам, визначеним в абзаці третьому пункту 1 цього розділу; надала неповні або недостовірні відомості; раніше уклала договір про добровільну участь, дія якого не припинена або за яким не виконано передбачені договором умови; бажає укласти договір на строк менше одного року (крім договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску)). В інших випадках відмова в укладенні договору про добровільну участь не допускається;

3) з особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, після перевірки викладених у заяві відомостей органами доходів і зборів у строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до Типового договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, наведеного у додатку 4 до цієї Інструкції;

4) за бажання особи сплатити єдиний внесок за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року), і у разі отримання від неї заяви про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) після перевірки викладених у заяві відомостей органами доходів і зборів у строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за формою, наведеною в додатку 5 до цієї Інструкції.

Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

З системного аналізу наведених норм висновується, що добровільна сплата єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, є особою з інвалідністю та отримує соціальну допомогу, здійснюється за умови укладення такою особою з органом доходів і зборів договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного страхування.

Поряд з цим, жодних доказів як на підтвердження факту звернення позивача до податкового органу в порядку, визначеному Розділом V Інструкції №449, із відповідним пакетом документів з метою укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного страхування, так і на підтвердження факту укладення такого договору між учасниками цієї справи, відповідачем суду не надано і матеріали справи не містять.

Таким чином, внаслідок того, що договір про добровільну участь позивачем у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладався, помилкове подання позивачем Звітів за 2017-2018 роки не є підставою для сплати останнім єдиного соціального внеску і в будь-якому випадку не свідчить та не може свідчити про його згоду на добровільну участь у системі страхування.

Суд зазначає, що вимога від 13.02.2024 № Ф-1588-0320 сформована контролюючим органом відповідно до статті 25 Закону №2464-VI.

Відповідно до частини другої четвертої статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Поряд з цим, відповідно до п.п.п.п.14.1.153 і 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу; податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, податкова вимога і вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску не є тотожними документами, а підстави їх формування є різними.

Більш того, відповідно до п.1.3 ст.1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Тобто, подання позивачем звітів фізичної особи-підприємця не є самостійним визначенням грошових зобов`язань у розумінні пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, а тому несплата сум, зазначених у них, не свідчить про виникнення податкового боргу.

Отже, з фактом подання звітів з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, сформованим Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 у справі №240/4809/19 (адміністративне провадження №К/9901/29841/19).

Крім того, суд зазначає, що в акті перевірки від 10.06.2019 №11985/03-20-13-02/ про результати документальної позапланової виїзної перевірки СГД ОСОБА_1 (а.с.22-27) зазначено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому звільняється від сплати за себе єдиного внеску, перевіркою встановлено завищення єдиного внеску за 2017 рік в сумі 4224,00 грн та за 2018 рік в сумі 9828,72 грн.; дана сума єдиного внеску підлягає зменшенню в ІКП платника.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач у цій справі у спірний період мав статус фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування, є особою з інвалідністю 2 групи, отримує соціальну допомогу та не укладав договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, то формування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 13.02.2024 № Ф-1588-0320 є протиправним, у звязку з чим таку вимогу слід визнати протиправною та скасувати.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника податку відомості щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.01.2017, суд зазначає наступне.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок № 5), який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 №5.

Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку №5, терміни в цьому Порядку вживаються в таких значеннях:

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу;

коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у підсистемах інформаційної системи, первинним показникам та встановленим алгоритмам (правилам) логічного і арифметичного контролю;

первинні документи - документи, що складені платниками та/або податковими органами, отримані від інших органів влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення податкового органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація Казначейства про надходження податків і зборів та єдиного внеску тощо);

перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення показників у відповідних підсистемах інформаційної системи.

Пунктом 3 розділу І Порядку №5 передбачено, що оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №5 відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 19.02.2019 (справа №825/999/17), від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), від 17.06.2021 (справа №520/7599/19), від 25.03.2021 (справа №280/4506/18), від 02.06.2022 (справа № 360/2838/20) вказував, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, належним способом захисту, що відновить порушені права, є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці платника податків дійсного стану зобов`язань перед бюджетом, в тому числі, і шляхом виключення неправомірно нарахованих і відображених сум.

Частина перша статті 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд у цій ситуації виходить з того, що ефективним засобом (способом) захисту, який належить застосувати при вирішенні спору, слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект та є гарантією на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

З огляду на наведене та наявність у платника права на відображення в ІКП дійсного стану зобов`язань перед бюджетом суд погоджується із позивачем, що з метою ефективного захисту його прав необхідно зобов`язати ГУ ДПС у Волинській області здійснити коригування відомостей в ІКП шляхом виключення відомостей щодо нарахування єдиного внеску у сумі 18407,90 грн.

В той же час, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 №Ф-1588-0320 та внесення до ІКП відомостей щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.01.2017, оскільки належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 № Ф-1588-0320 та зобов`язання відповідача здійснити відповідні коригування в ІКП.

З урахуванням встановлених обставин, правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 243-246, 262, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Волинській області від 13.02.2024 № Ф-1588-0320 про сплату боргу (недоїмки).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей щодо нарахування єдиного внеску у сумі 18407,90 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679).

Суддя О. О. Андрусенко