Справа № 160/8464/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 вересня 2024 рокуСправа №160/8464/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/8464/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/8464/23, в якій заявник просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі №160/8464/23 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі №160/8464/23 у встановлений судом строк.

В обґрунтування заяви про встановлення судового контролю зазначається, що 31.07.2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено рішення у справі №160/8464/23, яке на момент звернення до суду із цією заявою про встановлення судового контролю залишається невиконаним, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області не вчинено жодних дій, направлених на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі №160/8464/23, що, на думку заявника, є підставою для застосування судового контролю за виконанням цим рішенням суду. Таким чином, тривале невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, є підставою для задоволення заяви про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання боржника подати звіт про виконання цього рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/8464/23 та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 23.09.2024 року о 15:00 год.

У судове засідання 23.09.2024 року представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.382 КАС України.

Перевіривши повноваження особи, якою подано заяву, дослідивши матеріали справи та розглянувши наведені у заяві доводи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірне питання, суд доходить висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/8464/23, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/8464/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023р. у справі №160/8464/23 позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, місце знаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.03.2023р. №15 (видане на заміну рішення про відмову від 23.03.2023р. №11444/03-16) про відмову у переведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (, місце знаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 17.03.2023 року пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, вказаним рішенням суду стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, місце знаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 715,73грн (сімсот п`ятнадцять гривень 73 копійки).

Вказане судове рішення набрало законної сили 31.08.2023р.

01 лютого 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на підставі та на виконання рішення суду від 31.07.2023р. у справі №160/8464/23 видано відповідні виконавчі листи зі строком пред`явлення до 31.08.2026 року (включно).

11 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній просить видати йому дублікати виконавчих листів №160/8464/23 у зв`язку із втратою їх оригіналів при пересиланні.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів у справі №160/8464/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії задоволено та видано ОСОБА_1 дублікати виконавчих листів у справі №160/8464/23.

Разом з тим, суд зазначає, доказів щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів №160/8464/23 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, місце знаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 17.03.2023 року пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ., а також щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, місце знаходження: вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог у розмірі 715,73грн (сімсот п`ятнадцять гривень 73 копійки), матеріали справи не містять, при цьому, в автоматизованій системі виконавчого провадження також така інформація відсутня.

Водночас, заявником не надано жодних доказів щодо вжиття ним передбачених чинним законодавством заходів задля реального звернення вищевказаного рішення суду до примусового виконання.

Разом з тим, заявник вважаючи, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області свідчить про умисне та без поважних причин невиконання рішення суду у справі №160/8464/23, звернувся до суду з цією заявою про встановлення судового контролю за його виконанням відповідно до ст.382 КАС України.

Так, статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року та від 06 травня 2019 року по справі №826/9960/15.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у додатковій постанові від 31.07.2018р. у справі № 235/7638/16-а.

Крім того, відповідно до абзацу 3 статті 1291 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до приписів ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63 Закону).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (ч.4 ст.63 Закону).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.63 Закону).

Отже, приписами Закону України «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі №160/8464/23, суд враховує, що хоча заявником і було отримано виконавчі листи у справі №160/8464/23, однак, не надано жодних доказів належного звернення до державної виконавчої служби з метою пред`явлення таких виконавчих листів суду до примусового виконання, враховуючи, що з пояснень позивача слідує, що виконавчі листи №160/8464/23 були направлені 29.05.2024 року стягувачем на виконання до Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), однак у відкритті виконавчого провадження Стягувачу було відмовлено у зв`язку із тим, що данні виконавчі листи підлягають виконанню іншим виконавчим органом (про що також свідчить витяг із сторінки Автоматизованої системи виконавчих проваджень).

Суд також враховує, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів задоволено та видано ОСОБА_1 дублікати виконавчих листів у справі №160/8464/23.

Доказів пред`явлення дублікатів виконавчих листів у справі №160/8464/23 до належної державної виконавчої служби для примусового виконання, а також доказів неможливості примусового виконання таких виконавчих листів у справі №160/8464/23 позивачем не надано.

Отже, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі №160/8464/23.

При цьому, заявником не надано достатніх доказів неможливості примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року у справі №160/8464/23 у загальному порядку, таким чином, наразі неможливо стверджувати про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення, як і неможливо стверджувати, що примусове виконання цього рішення суду не дасть очікуваних результатів.

Таким чином, позивач, стверджуючи про умисне невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області рішення суду, яке набрало законної сили, не надав до суду доказів належного звернення до примусового виконання рішення суду та відсутності результату по завершенню процедури примусового виконання рішення суду.

Суд зауважує, що у розумінні приписів ст.382 КАС України процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі 806/2594/16.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність вжиття таких заходів за наявних обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/8464/23.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/8464/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова