Справа № 520/20488/24
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27.09.2024 р. справа №520/20488/24 Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації, Центр)
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

Позивач звернувся до суду з вимогами: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області(61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , ) щодо нездійснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії з 01.02.2020 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №5 від 09.01.2024 року, з 01.02.2021 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №6 від 09.01.2024 року, з 01.02.2022 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №7 від 09.01.2024 року, з 01.02.2023 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №8 від 09.01.2024 року, що складені на виконання рішення ХОАС від 20.09.2023 року по справі № 520/10458/23; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , ) перерахувати пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 74% сум його грошового забезпечення з 01.02.2020 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №5 від 09.01.2024 року, з 01.02.2021 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №6 від 09.01.2024 року, з 01.02.2022 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №7 від 09.01.2024 року, з 01.02.2023 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій №8 від 09.01.2024 року і здійснити виплату позивачу перерахованої пенсії БЕЗ ОБМЕЖЕННЯ ЇЇ МАКСИМАЛЬНИМ РОЗМІРОМ десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року, з 01.03.2022 року, з 01.02.2023 року та з 01.03.2023 року та з 01.03.2024 року з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14; індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 та індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796; 3) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , ) перерахувати пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 80% сум його грошового забезпечення з 01.05.2024 року по довідці Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 8 від 09.01.2024 року і здійснити виплату позивачу перерахованої пенсії БЕЗ ОБМЕЖЕННЯ ЇЇ МАКСИМАЛЬНИМ РОЗМІРОМ десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб з 01.02.2020 року, з 01.05.2024 року з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,14 ; індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,197 та індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії за оновленими довідками про складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідач із поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що пенсія обчислена правильно та виплачується у повному розмірі.

Суд, дослідивши доводи усіх наявних у справі процесуальних документів, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив публічну службу в лавах Державної служби України з надзвичайних ситуацій, отримує від ГУ ПФУ в Харківській області пенсію у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 74% грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2023р. у справі №520/10458/23 було визнано протиправними дії Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлених довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 29.01.2020 року, станом на 01.01.2021 року, станом на 01.01.2022 року станом на 01.01.2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 (з поточними змінами та доповненнями), щодо визначення посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії позивача з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року. Зобов`язано Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, станом на 01.01.2021 року, станом на 01.01.2022 року та станом на 01.01.2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 (з поточними змінами та доповненнями), щодо визначення посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії позивача з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року.

09.01.2024р. компетентним на видачу довідок про поточне грошове забезпечення органом - Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на виконання рішення суду відносно заявника було складено довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2020р. у розрізі компонентів: 1) оклад за посадою - 6.680,00 грн., 2) оклад за військовим званням - 1.680,00 грн., 3) надбавка за вислугу років (50%) - 4.180,00грн., 4) надбавка за особливості проходження служби (44%) - 5.517,60 грн., 5) надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 668,00 грн; 6) надбавка за кваліфікацію (5%) - 334,00 грн, 7) премія 19% - 1.269,20 грн., а загалом - 20.328,80 грн. (довідка від 09.01.2024р. №5).

09.01.2024р. компетентним на видачу довідок про поточне грошове забезпечення органом - Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на виконання рішення суду відносно заявника було складено довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. у розрізі компонентів: 1) оклад за посадою - 7.230,00 грн., 2) оклад за військовим званням - 1.820,00 грн., 3) надбавка за вислугу років (50%) - 4.525,00грн., 4) надбавка за особливості проходження служби (40%) - 5.430,00 грн., 5) надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 723,00 грн; 6) надбавка за кваліфікацію (5%) - 361,50 грн, 7) премія 11% - 795,30 грн., а загалом - 20.884,80 грн. (довідка від 09.01.2024р. №6).

09.01.2024р. компетентним на видачу довідок про поточне грошове забезпечення органом - Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на виконання рішення суду відносно заявника було складено довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2022р. у розрізі компонентів: 1) оклад за посадою - 7.900,00 грн., 2) оклад за військовим званням - 1.980,00 грн., 3) надбавка за вислугу років (50%) - 4.940,00грн., 4) надбавка за особливості проходження служби (25%) - 3.705,00 грн., 5) надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 790,00 грн; 6) надбавка за кваліфікацію (5%) - 395,00 грн, 7) премія 15% - 1.185,00 грн., а загалом - 20.895,00 грн. (довідка від 09.01.2024р. №7).

09.01.2024р. компетентним на видачу довідок про поточне грошове забезпечення органом - Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на виконання рішення суду відносно заявника було складено довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2023р. у розрізі компонентів: 1) оклад за посадою - 8.540,00 грн., 2) оклад за військовим званням - 2.150 грн., 3) надбавка за вислугу років (50%) - 5.345,00грн., 4) надбавка за особливості проходження служби (50%) - 8.017,50 грн., 5) надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) - 854,00 грн; 6) надбавка за кваліфікацію (5%) - 427,00 грн, 7) премія 10% - 854,00 грн., а загалом - 26.187,50 грн. (довідка від 09.01.2024р. №8).

Заявником через свого представника за власною ініціативою перед органом публічної адміністрації було порушено питання про перерахунок власної пенсії у зв`язку із збільшення поточної винагороди за службу діючого публічного службовця.

За зверненням представника заявника органом публічної адміністрації було вчинено відмову, оформлену листом від 25.01.2024р. №2000-0203-8/15139.

Так, станом на 01.02.2020р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 16.686.08 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+3.337,22 грн 25% збільшення + 491,40 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 491,40 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати з 01.02.2020р. був обчислений суб"єктом владних повноважень у 16.380,00грн.

Станом на 01.02.2021р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 17.868,24 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+3.337,22 грн 25% збільшення + 530,70 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 601,46 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати був обчислений суб"єктом владних повноважень у 17.690,00грн.

Станом на 01.02.2022р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 17.973,84 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+3.337,22 грн 25% збільшення + 580,20 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 657,56 грн особливі заслуги.

Станом на 01.03.2022р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 20.309,89 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+1868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+3804,43 грн 25% збільшення + 467,21 грн індексація збільшення + 580,20 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 657,56 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати був обчислений суб"єктом владних повноважень у 19.340,00грн.

Станом на 01.03.2023р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 20.411,65 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+1868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+3804,43 грн 25% збільшення + 467,21 грн індексація збільшення + 627,90 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 686,21 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати був обчислений суб"єктом владних повноважень у 19.682,66грн.

Станом на 01.03.2023р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 22.286,65 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+1868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118 + 1.500,00грн. індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2023р. №168 + 4179,43 грн 25% збільшення + 627,90 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 711,62 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії заявника до виплати з 01.03.2023р. був обчислений суб"єктом владних повноважень у 20.930,00грн.

Станом на 01.03.2024р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 24121,58 грн, а саме 13348,86 основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+1868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+1.500,00грн. індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 +1330,73 грн індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 + 4512,11 грн 25% збільшення + 708,30 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 802,74 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії заявника до виплати з 01.03.2023р. був обчислений суб"єктом владних повноважень у 23.610,00 грн.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу обчислення нового розміру пенсії, заявник ініціював даний спір.

Суд знаходить, що ключовими питаннями для правильного вирішення по суті даного спору є відповідь на те: 1) яку норму закону слід застосувати до спірних правовідносин, а саме: абз.4 ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" чи ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік"; 2) яку норму закону слід застосувати до спірних правовідносин, а саме: абз.4 ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" чи ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік"; 3) яку норму закону слід застосувати до спірних правовідносин, а саме: абз.4 ст.7 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік" чи ст.22 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік"; 4) чи може бути обчислене під час дії правового режиму воєнного стану та відбиття збройної агресії ворога проти України у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 грошове забезпечення підставою для проведення перерахунку у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" розміру раніше призначених пенсій особам, які у минулому проходили публічну службу в інших умовах; 5) чи існують правові підстави для одночасного отримання особою і перерахованої у зв"язку із підвищенням грошового забезпечення згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 пенсії, і щомісячної доплати до пенсії та індексації пенсії.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, а п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України і з 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1799-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст. 4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2262-ХІІ).

Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення військовослужбовців, звільнених зі служби у відставку, унормовано, насамперед, приписами Закону України №2262-XII.

Водночас із цим, оскільки за приписами ч.1 ст.11 Закону України №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів, то суд вважає, що застосування положень Закону України №2262-ХІІ не повинно порушувати окреслених у ст.7 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" принципів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Суд відмічає, положеннями Закону України №2262-ХІІ запроваджено дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2262-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2262-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України №2262-ХІІ визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані саме особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону №2262-ХІІ визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Також і у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 16.04.2024р. у справі №240/1996/23 аналіз положень ст.ст.43, 63 Закону України №2262-ХІІ засвідчує, що при перерахунку пенсії на підставі ч.3 ст.63 Закону України №2262-ХІІ враховуються лише ті додаткові види грошового забезпечення у межах переліків, які на момент здійснення такого перерахунку виплачуються особам, котрі працюють на аналогічних посадах. Водночас, перелік додаткових видів грошового забезпечення саме для обрахунку пенсії при її призначенні відповідно до ст.43 Закону України №2262-ХІІ законодавством не обмежується.

З огляду на викладені вище міркування, суд не знаходить жодних підстав для одночасного поєднання цих процедур (обчислення розміру пенсії під час призначення вперше та обчислення розміру пенсії під час перерахунку у зв"язку із зростанням поточного грошового забезпечення) за будь-якими компонентами (за винятком визначення загальної структури грошового забезпечення як бази обчислення розміру пенсії), адже збереження структури та розмірів власного грошового забезпечення, котре майбутній пенсіонер отримував під час служби та приєднання до цієї величини оплати праці (служби) нових виплат, проведених на користь третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця, котрий обіймає ту ж саму або аналогічну штатну посаду, із невідворотною неминучістю призводить до обчислення пенсії із використанням штучно створеного (тобто взагалі не існуючого в умовах фактичної дійсності) арифметичного показника розміру оплати праці (служби) конкретного учасника суспільних відносин, що є порушенням запровадженого ст.8 Конституції України верховенства права в частині таких невід"ємних складових як справедливість та юридична визначеність.

Суд вважає, що слушність саме такого тлумачення змісту ст.63 Закону України №2262-ХІІ в частині правової природи перерахунку пенсії є відсутність як у нормах Закону України №2262-ХІІ, так і у нормах суміжного законодавства правових підстав для обчислення пенсії з суми "умовно" підвищеного грошового забезпечення, котра фактично не отримується конкретним діючим публічним службовцем.

При цьому, за змістом ст.63 Закону України №2262-ХІІ право громадянина на проведення перерахунку (тобто обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії) пов`язано з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців (як у формі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення, так і у формі введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення).

Відтак, згідно з ч.2 ст.73 КАС України до предмету доказування у такому спорі входять обставини розміру грошового забезпечення конкретного діючого публічного службовця відповідної категорії, обчисленого у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 та реально отриманого станом на конкретну календарну дату.

Суд відмічає, що відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р., станом на 01.01.2022р. та станом на 01.01.2023р. заявник не мав правового статусу атестованого спеціальним званням публічного службовця служби цивільного захисту, суб`єктивного права на отримання грошового забезпечення публічного службовця станом на указані календарні дати не існувало, грошового забезпечення у якості атестованого спеціальним званням публічного службовця Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій заявник не отримував.

На подальший розвиток ст.43 Конституції України та положень ч.4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також низки інших законів, нормами яких право визначення грошового забезпечення військовослужбовців чи атестованих спеціальними званнями співробітників державних органів було передано у виключне відання Уряду України (а саме: ст.16 Закону України від 03.04.2003р. №661-IV "Про Державну прикордонну службу України", ст.30 Закону України від 25.03.1992р. №2229-ХІІ "Про Службу безпеки України", ст.21 Закону України від 13.03.2014р. №876-VII "Про Національну гвардію України", ст.23 Закону України від 23.06.2005р. №2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", ст.125 Кодексу цивільного захисту України) відносини з приводу виплати грошового забезпечення військовослужбовцям були деталізовані нормами постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294 (01.01.2008р.-28.02.2018р.) та постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 (01.03.2018р.-до теперішнього часу).

Згідно з ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і урегульовано у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

При цьому, за змістом ч.3 ст.51 та ч.4 ст.63 Закону України №2262-ХІІ правовою підставою для вчинення суб`єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії є виключно подія підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців (осіб рядового і начальницького складу; тобто подія зростання розміру виду грошового забезпечення чи подія введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення).

Стосовно дії у часі положень постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294 та положень постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 суд відмічає, що з 01.01.2008р. розміри грошового забезпечення як військовослужбовців (так і осіб рядового та начальницького складу) були установлені постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294, а 30.08.2017р. з цього питання КМУ було прийнято постанову №704 (далі за текстом - постанова КМУ №704).

Згідно з п.10 постанови КМУ від 30.08.2017р. від 30.08.2017р. №704 згадане нормативне рішення набирало чинності з 01.01.2018р.

Пунктом 4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у первісній редакції було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Отже, у нормах постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 Урядом України було запроваджено одночасно дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, постановою КМУ від 27.12.2017р. №1052 до п.10 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 були внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018р. на 01.01.2019р.

Таким чином, станом на 01.01.2018р. постанова КМУ від 30.08.2017р. №704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців (а також осіб рядового і начальницького складу) було регламентовано постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294.

Отже, станом на 01.01.2018р. подія підвищення грошового забезпечення військовослужбовців (осіб рядового і начальницького складу не настала, окрім поліцейських, на яких поширюється дія постанови КМУ від 11.11.2015р. №988).

Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 до п.10 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього підзаконного нормативного акту Уряду України було перенесено на 01.03.2018р.

Отже, подія підвищення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 настала - 01.03.2018р.

При цьому, станом на 01.03.2018р. п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у редакції п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 01.03.2018р. Урядом України у нормах постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р.

Пункт 4 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у редакції п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 діяв до моменту скасування п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 у межах справи №826/6453/18 (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р.), тобто до 29.01.2020р.

З 29.01.2020р. була відновлені юридична дія п.4 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у первісній редакції до внесення змін п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Відтак, з 29.01.2020р. знов почало діяти запроваджене за рішенням КМУ правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Однак, станом на 29.01.2020р. п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 містив бланкетну норму права і не визначав конкретної величини прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.03.2018р., бо ця величина мала лише одне арифметичне значення.

Згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019р. по справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021р. у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі №200/3757/20-а.

Відтак, під час розв`язання колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016р. №1774-VІІІ та п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у редакції до внесення змін п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Разом із тим суд зауважує, що з 29.01.2020р. була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за званням у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018р.).

Звідси слідує, що 29.01.2020р. настала подія "умовного" підвищення розміру винагороди за службу діючого військовослужбовця (особи рядового і начальницького складу) за видами грошового забезпечення: оклад за посадою, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень - органу фінансового забезпечення обов`язку чи органу видачі довідок про грошове забезпечення обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, тобто станом на 01.01.2020р., а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р.

Продовжуючи вирішення спору суд зважає, що згідно з ст.7 Закону України від 07.12.2017р. №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01.01.2018р. було запроваджено прожитковий мінімум для працездатних осіб у - "1.762,00грн.".

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018р. №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

Відповідно до ст.7 Закону України від 14.11.2019р. №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01.01.2020р. також було запроваджено єдину величину прожиткового мінімуму для працездатних осіб у - "2.102,00грн.".

Отже, станом на 29.01.2020р. діяла єдина величина прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020р. - "2.102,00грн.".

При цьому суд відзначає, що у положеннях постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 усі без виключення суб`єкти владних повноважень віднесені законодавцем до правової категорії -"державний орган", а відтак, усіх осіб, грошове забезпечення яких обчислюється у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, також належить віднести саме до правової категорії - "працівник державного органу".

Згідно з ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021р. було запроваджено декілька величин прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: звичайну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.270,00грн." та спеціальну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.102,00грн." для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.

Оскільки за викладеними вище міркуваннями військовослужбовці (особи рядового і начальницького складу) були віднесені законодавцем до правової категорії - "працівник державного органу", то відсутні правові підстави для використання під час обчислення грошового забезпечення військовослужбовця з 01.01.2020р. будь-якої величини прожиткового мінімуму для працездатної особи, відмінної від - "2.102,00грн.", бо окремого рішення про протилежне КМУ не приймалось, а норми п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у редакції до внесення змін п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 не містять положень, які б давали підстав для висновку про необхідність використання при оплаті праці військовослужбовця саме величини прожиткового мінімуму для працездатної особи, а не величини прожиткового мінімуму для працездатної особи, конкретно призначеної для обчислення грошового забезпечення працівника державного органу.

Тому положення абз.4 ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021р. в частині запровадження величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.270,00грн." слід кваліфікувати у якості загальної норми права, а положення абз.6 ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 01.01.2021р. в частині запровадження величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб та спеціальну величину у розмірі - "2.102,00грн." для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, слід кваліфікувати у якості спеціальної норми права.

Оскільки оплата праці військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу регулюється спеціальним законом (зокрема, ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") та у розумінні норми постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 військовослужбовці (особи рядового і начальницького складу) належать до правової категорії - "працівник державного органу", то для обчислення розміру посадового окладу військовослужбовця станом на 01.01.2021р. не може використовуватись інший показник значення прожиткового мінімуму для працездатної особи, окрім - "2.102,00грн.".

Таке тлумачення змісту належних норм матеріального права цілком корелюється із правовим висновком постанови Верховного Суду від 02.08.2022р. у справі №440/6017/21 та постанови Верховного Суду від 31.08.2022р. по справі №120/8603/21-а, позаяк норми п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 за характером приписів (до внесення змін постановою КМУ від 12.05.2023р. №481) були бланкетними нормами права, а тому повинні однаково тлумачитись та застосовуватись як відносно випадку обчислення окладу за посадою діючого військовослужбовця (та окладу за званням діючого військовослужбовця; особи рядового і начальницького складу) із використанням арифметичного значення показника 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, так і відносно випадку обчислення окладу за посадою діючого військовослужбовця (та окладу за званням діючого військовослужбовця) із використанням арифметичного значення показника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

До того ж лише таке тлумачення відповідає дійсному змісту норм постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, де усі суб"єкти владних повноважень пойменовані законодавцем у якості державних органів.

Статтею 7 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01.01.2022р. було запроваджено декілька величин прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: звичайну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.481,00грн." (абз.4 ст.7) та спеціальну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.102,00грн." (абз.6 ст.7) для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.

При цьому, у силу спеціального правила п.8 Прикінцевих положень Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" було установлено, що дія абзацу шостого статті 7 цього Закону не поширюється на працівників центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, та органу досудового розслідування, на який відповідно до частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України покладається функція здійснення досудового розслідування корупційних та пов`язаних з корупцією кримінальних правопорушень.

Отже, на відносини з оплати праці інших працівників державних органів поширюється дія абз.6 ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", унаслідок чого підлягає використанню показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.102,00грн.".

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01.01.2023р. було запроваджено декілька величин прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: звичайну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.684,00грн." (абз.4 ст.7) та спеціальну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.102,00грн." (абз.6 ст.7) для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.

При цьому, у силу спеціального правила п.7 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" було установлено, що дія абзацу шостого статті 7 цього Закону не поширюється на працівників центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, та органу досудового розслідування, на який відповідно до частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України покладається функція із здійснення досудового розслідування корупційних та пов`язаних з корупцією кримінальних правопорушень.

Отже, на відносини з оплати праці інших працівників державних органів поширюється дія абз.6 ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", унаслідок чого підлягає використанню показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.102,00грн.".

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024р. було запроваджено декілька величин прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: звичайну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "3.028,00грн." (абз.4 ст.7) та спеціальну величину прожиткового мінімуму у розмірі - "2.102,00грн." (абз.6 ст.7) для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.

Отже, на відносини з оплати праці інших працівників державних органів поширюється дія абз.6 ст.7 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік", унаслідок чого підлягає використанню показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.102,00грн.".

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що під час регламентування правових відносин з приводу оплати праці публічних службовців з 01.01.2020р. законодавець незмінно та послідовно застосовує сталий підхід, за яким підлягає використанню показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.102,00грн.", за виключенням спеціально обумовлених застережень, зокрема стосовно випадків оплати праці працівників Національного агентства з питань запобігання корупції та працівників Національного антикорупційного бюро України.

Отже, оскільки станом на 29.01.2020р. діяла єдина величина прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020р. - "2.102,00грн." та у положеннях ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" законодавцем згадано про прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2.102,00грн., котрий за своєю правовою природою має спеціальний характер і підлягає використанню у відносинах з оплати праці працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, тобто і військовослужбовців, то для обчислення розміру посадового окладу військовослужбовця станом на 29.01.2020р. та станом на 01.01.2021р. слід використовувати показник значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у 2.102,00грн.

Таке тлумачення змісту належних норм матеріального права цілком корелюється із правовим висновком постанови Верховного Суду від 02.08.2022р. у справі №440/6017/21.

Також, оскільки станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. діючий атестований військовим званням публічний службовець не набув права на підвищення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 в частині зростання таких видів грошового забезпечення як: оклад за посадою, оклад за званням, надбавка за вислугу років, то відповідно і заявник не має права на перерахунок розміру раніше вже призначеної пенсії за цією подією.

Тому сама по собі складена відносно заявника довідка про грошове забезпечення, де містяться виключно умовні обчислення в частині окладу за посадою (який не одержується діючим публічним службовцем органів Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій) без факту реального підвищення поточної винагороди за службу діючого публічного службовця не є визначеною законом підставою для проведення перерахунку (обчислення нового розміру) пенсії заявника.

Суд відзначає, що у спірних правовідносинах заявник прагне до перерахунку пенсії на підставі довідки про підвищене грошове забезпечення діючого публічного службовця, зокрема, станом на 01.01.2022р. та станом на 01.01.2023р., обчислене із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі прожиткового мінімуму станом на 1 січня календарного року.

Проте суд зважає, що згідно з п.5 Порядку №45 до внесення змін п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 та після втрати п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 (29.01.2020р. як з моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/5463/18) для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Отже, у силу спеціального застереження п.5 Порядку №45 і розмір окладу за посадою, і розмір окладу за військовим (спеціальним) званням, і розмір відсоткової надбавки за вислугу років підлягають визначенню або за рішенням Кабінету Міністрів України, або за рішенням керівника державного органу (тобто кошторисами державного органу чи штатним розписом державного органу).

Відтак, за відсутності прямого застереження про протилежне суд доходить до переконання про те, що станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. діючий публічний службовець Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій не набув права на підвищення розміру окладу за посадою та окладу за званням із розрахунку прожиткового мінімуму у розмірі - "2.481,00грн.", "2.684,00грн.".

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

Суд зауважує, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України.

Обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений у першу чергу саме на субєкта владних повноважень ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів на спростування вимог приватної особи та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону реально вчиненого субєктом владних повноважень управлінського волевиявлення.

Водночас із цим, за змістом правових позицій постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 ст.77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Окремо суд зважає, що у силу застереження п.5 Порядку №45 у редакції до внесення змін п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 і розмір окладу за посадою, і розмір окладу за військовим (спеціальним) званням, і розмір відсоткової надбавки за вислугу років підлягають визначенню або за рішенням Кабінету Міністрів України, або за рішенням керівника державного органу (тобто кошторисами державного органу чи штатним розписом державного органу).

Разом з тим, оскільки вчинивши відмову у перерахунку пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2020р. та станом на 01.01.2021р. владний суб`єкт не заперечив реальності події підвищення винагороди за службу діючого публічного службовця за тією ж самою (аналогічною чи прирівняною) посадою, то владного суб`єкта належить обтяжити обов`язком здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про реально існуючі розмір та складові грошового забезпечення діючого публічного службовця за тією ж самою (аналогічною чи прирівняною) посадою із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто на 01.01.2020р. станом на 29.01.2020р., а також із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021р. станом на 01.01.2021 р.

Відповідаючи на раніше сформульоване питання з приводу розв`язання колізії між абз.4 ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та між ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", між абз.4 ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та між ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", суд зважає, що згідно з ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" у 2022 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати (грошового забезпечення) може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті.

Відповідно до ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році для всіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів розмір заробітної плати (грошового забезпечення) може змінюватися виключно в межах бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті.

Отже, положення спеціальної норми права, а саме - ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік виключають існування у заявника порушеного права на перерахунок пенсії у 2022р., у 2023р. на підставі "умовного" підвищення поточного грошового забезпечення діючого публічного службовця, позаяк за юридичною силою є вищими від норм будь-яких підзаконних актів, а за сферою правового регламентування та часом прийняття мають пріоритет у застосуванні перед іншими нормами суміжних законів.

Відтак, з огляду на викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що належною спеціальною нормою права відносно спірних правовідносин в даній частині є положення ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Розв`язуючи спір, суд зважає, що (за умови незастосування положень ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", ст.22 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік") у силу правового висновку постанов Верховного Суду від 02.08.2022р. по справі №440/6017/21, від 11.12.2023р. по справі №560/1291/21, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22; від 02.08.2022р. по справі №440/6017/21, від 11.12.2023р. по справі №560/1291/21, від 22.11.2023р. по справі №340/4403/22, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22; від 19.09.2023р. по справі №160/15756/21; від 04.04.2023р. по справі №120/5264/22, від 06.11.2023р. по справі №300/1947/22, від 22.11.2023р. по справі №340/4403/22, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22; від 12.03.2024р. по справі №300/1772/23; від 28.03.2024р. у справі №160/3235/23 подія підвищення розміру окладу за посадою та окладу за звання (а відтак, і усіх інших видів грошового забезпечення, в алгоритмі обчислення яких беруть участь оклад за посадою та оклад за званням) згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце - 01.01.2020р. за рахунок використання під час обчислення грошового забезпечення значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у "2.102,00грн.", - 01.01.2021р. за рахунок використання під час обчислення грошового забезпечення значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у "2.270,00грн.", - 01.01.2022р. за рахунок використання під час обчислення грошового забезпечення значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у "2.481,00грн.", - 01.01.2023р. за рахунок використання під час обчислення грошового забезпечення значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у "2.684,00грн.".

Водночас із цим, положення ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", ст.22 Закону України від 09.11.2023р. №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік" містять ідентичне по суті правило, у силу якого відсутність бюджетних призначень на оплату праці, передбачених у державному бюджеті, унеможливлює зростання (підвищення) заробітної плати (грошового забезпечення) усіх категорій працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, державних органів.

У силу правових висновків постанови Верховного Суду від 02.04.2024р. у справі №340/608/23: 1) відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня становить - 2.102,00грн.; 2) розмір прожиткового мінімуму у 2.102,00грн. не може бути застосований для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. № 704, які враховуються для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; 3) норма статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» в частині встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня в розмірі 2102 гривні, не поширюється на осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Отже, у силу правових висновків перелічених вище постанов Верховного Суду у особи, на яку поширюється дія норм постанови КМУ від 30.08.2017р. №704, станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р., станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. відбувається зростання доходу за рахунок підвищення грошового виразу окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та інших видів (складових грошового доходу), які не мають разового характеру.

Проте, оскільки перелічені судові акти Верховного Суду (як і згадані заявником усі інші судові рішення) не містять правових висновків з приводу застосування положень ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", а окружний адміністративний суд за результатами розгляду даного спору дійшов до переконання про те, що саме ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" є належною спеціальною нормою права в даній частині спірних правовідносин, то суд резюмує, що відсутність відповідних бюджетних призначень для обчислення станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 із використанням значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у - "2.481,00грн.", "2.684,00грн." виключає як підставність зростання грошового забезпечення діючого публічного службовця, так і виникнення підстав для проведення будь-якого перерахунку розміру раніше вже призначених пенсій.

Положення перелічених законів як спеціальних актів права у сфері оплати праці працівників бюджетних установ (у тому числі і у формі грошового забезпечення) виключають набуття заявником права на збільшення розміру пенсії за рахунок "умовного" підвищення грошового забезпечення діючої особи начальницького складу Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій станом на 01.01.2022р., 01.01.2023р.

Разом із тим, суд констатує відсутність відповідних застережень стосовно обчислення грошового забезпечення публічного службовця Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій станом на 01.01.2020р. та станом на 01.01.2021р.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зміст цієї норми процесуального закону було розтлумачено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскарженого волевиявлення з приводу відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір поточного (станом на 29.01.2020р. та станом на 01.01.2021р.) грошового забезпечення діючого публічного службовця, котрий обіймає аналогічну чи прирівняну посаду відносно тієї посади, під час знаходження на якій настала подія припинення проходження заявником публічної служби, у цілях подальшого (майбутнього) перерахунку розміру раніше призначеної пенсії заявника за усіма складовими компонентами грошового забезпечення, яке реально отримував діючий публічний службовець.

Разом з тим, владним суб`єктом не було порушено прав та інтересів заявника у випадку відмови у перерахунку пенсії на підставі довідок в іншій частині позовних вимог у зв`язку із відсутністю правових підстав для використання під час обчислення розміру грошового забезпечення публічного службовця Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі - "2.481,00 грн" станом на 01.01.2022р., "2.684,00грн." станом на 01.01.2023р., адже положення ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» виключають перерахунок пенсії за "умовним підвищенням" поточного грошового забезпечення діючого військовослужбовця станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. через відсутність відповідних призначень у державному бюджеті.

Указане є підставою для відмови у позові.

Вирішуючи спір за епізодом обмеження пенсії заявника максимальним розміром, суд зважає на те, що норми Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ не містять чітко сформульованого правила про виплату пенсій без обмеження максимальним розміром, а викладені у цьому законі стандарти соціального захисту військовослужбовців у відставці у сфері пенсійного забезпечення не зумовлюють виникнення відповідного застереження.

Тому, орган публічної адміністрації повинен керуватись нормами суміжних законів, а у силу абз.1 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI запроваджене обмеження максимального розміру пенсії не поширюється виключно на випадки обчислення розміру при призначенні пенсії до набрання чинності названим актом законодавства.

При цьому, п.1 ст.2 розділу І Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI було запроваджено обмеження максимального розміру пенсії, яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

До того ж, абз.2 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI було запроваджено одночасно три нових взаємопов`язаних правила, а саме: 1) обмеження максимального розміру при призначенні нових пенсій показником у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) непорушність (недоторканність) розміру раніше призначених пенсій; 3) мораторій на перерахунок раніше призначених пенсій, розмір яких перевищує показник у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, існують два законодавчих обмеження максимального розміру пенсії, котрі можуть бути застосовані до заявника, а саме: 1) за ч.3 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції законів України від 08.07.2011р. №3668-VI, від 24.12.2015р. №911-VIII, від 06.12.2016р. №1774-VIII на рівні сталого показника у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) за п.1 ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI у розмірі величини пенсії станом на 01.10.2011р. або на рівні сталого показника у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У даному конкретному випадку заявник наполягає на виплаті пенсії без жодних обмежень за критерієм розміру.

Суд зважає, що у минулому правило обмеження пенсії на рівні сталого показника у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, було запроваджено ч.7 ст.43 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Дія ч.7 ст.43 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ була припинена унаслідок прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016р. №7-рп/2016 у зв`язку із невідповідністю ст.17 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) визнано поширення приписів ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI на норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, а відтак визнано запровадження обмеження розміру пенсії військовослужбовця у відставці максимальною сумою до виплати у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; але при цьому визнано і неконституційність в цій частині ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI у зв`язку із невідповідністю ст.17 Конституції України.

Тому з огляду на приписи ч.3 ст.7 та ч.4 ст.7 КАС України суду у даному конкретному випадку належить застосувати положення ч.5 ст.17 Конституції України, поклавши на суб`єкта владних повноважень обов`язок до настання події набрання чинності іншою обов`язковою до застосування нормою права вищої юридичної сили здійснити виплату заявникові пенсії без обмежень, запроваджених ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI.

Так, станом на 01.02.2020р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 16.686.08 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+3.337,22 грн 25% збільшення + 491,40 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 491,40 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати з 01.02.2020р. був обчислений суб"єктом владних повноважень у 16.380,00грн.

Станом на 01.02.2021р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 17868,24 грн, а саме 13348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+3.337,22 грн 25% збільшення + 530,70 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 601,46 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати був обчислений суб"єктом владних повноважень у 17.690,00грн.

Станом на 01.02.2022р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 17.973,84 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+3.337,22 грн 25% збільшення + 580,20 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 657,56 грн особливі заслуги.

Станом на 01.03.2022р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 20.309,89 грн, а саме 13348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+ 1.868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118 + 3.804,43 грн 25% збільшення + 467,21 грн індексація збільшення + 580,20 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 657,56 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати був обчислений суб"єктом владних повноважень у 19.340,00грн.

Станом на 01.03.2023р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 20.411,65 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн. + 18.68,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+3804,43 грн 25% збільшення + 467,21 грн індексація збільшення + 627,90 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 686,21 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії до заявника виплати був обчислений суб"єктом владних повноважень у 19.682,66грн.

Станом на 01.03.2023р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 22.286,65 грн, а саме 13.348,86 грн основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн. + 1.868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+1.500,00грн. індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2023р. №168 + 4179,43 грн 25% збільшення + 627,90 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 711,62 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії заявника до виплати з 01.03.2023р. був обчислений суб"єктом владних повноважень у 20.930,00грн.

Станом на 01.03.2024р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 24121,58 грн, а саме 13348,86 основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн. + 1.868,84 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+1.500,00грн. індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 +1330,73 грн індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 + 4512,11 грн 25% збільшення + 708,30 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 802,74 грн особливі заслуги.

При цьому, розмір пенсії заявника до виплати з 01.03.2023р. був обчислений суб"єктом владних повноважень у 23.610,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів і поєднанні із невідповідністю закону реально вчиненого управлінського волевиявлення.

Оскільки управлінське волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу визначення розміру пенсії заявника до виплати узгоджується із приписами Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI, але не відповідає ст.17 Конституції України, то згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція), рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006р. по справі "Пантелеєнко проти України", рішенням Європейського суду з прав людини від 31.07.2003р. по справі "Дорани проти Ірландії", рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", рішенням Європейського суду з прав людини від 17.07.2008р. по справі "Каіч та інші проти Хорватії" суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку визнання протиправним діяння владного суб`єкта об`єктивно не здатне забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення суб`єктивного права особи на одержання у власність коштів за пенсією, а тому необхідно застосувати спосіб захисту порушеного права, сформульований у резолютивній частині даного судового акту.

До того ж суд зважає, що за змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

Виконання суб`єктом владних повноважень під час реалізації управлінської функції норми діючого акту права - Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI до настання події втрати Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI на підставі рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022р. №7-р(ІІ)/2022 по справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) - 12.04.2023р. не може бути кваліфіковано у якості протиправного діяння.

Тому позов за епізодом визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень з приводу виплати пенсії із обмеженням максимальним розміром до задоволення не підлягає.

Владне управлінське волевиявлення з приводу практичної реалізації норм Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI було вчинене органом публічної адміністрації виключно на стадії виплати заявникові призначеної/перерахованої, обчисленої і нарахованої пенсії.

Відтак, праву заявника на отримання пенсії за минулий період у належному розмірі належить надати судовий захист у спосіб, що сформульованій у резолютивній частині даного судового акту.

При цьому, обтяження суб"єкта владних повноважень обов"язком провести виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2020р. без обмежень, запроваджених ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI поглинає вимогу позову про виплату пенсії без обмеження граничним (максимальним) розміром з 01.02.2021р., з 01.02.2022р., з 01.03.2022, з 01.02.2023р., з 01.03.2023р., з 01.03.2024р. і по теперішній час (тобто по календарну дату подання позову до суду).

Разом із тим, оскільки зі змісту ч.1 ст.2 КАС України слідує, що суд надає захист порушеному праву чи ущемленому інтересу особи виключно відносно подій минулих у часі суспільних відносин, то підстав для задоволення вимоги стосовно подальших перерахунків пенсійного забезпечення суд не знаходить.

Вирішуючи спір в частині конкуренції права заявника на перерахунок пенсії за подією умовного підвищення грошового забезпечення згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 із правом заявника на отримання платежу у вигляді індексації пенсії, суд керується наступними мотивами і підставами.

Приписи постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 дійсно кореспондують приписам статті 1 Закону України від 03.07.1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", де визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 03.07.1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені ст.4 Закону України від 03.07.1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078 (далі за текстом - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, індексація пенсій повинна відбуватись у порядку спеціальних актів права, а не безпосередньо на підставі норм Закону України від 03.07.1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" та норм Порядку №1078, котрі у даному конкретному випадку носять характер загальної норми права.

До кола згаданих спеціальних актів права належать норми Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та норми Закону України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, відповідно до ч.2 ст.42 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у редакції Закону України від 21.11.1996р. №534/96-ВР та Закону України від 21.09.1999р. призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Проте, згідно з ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у редакції Закону України від 15.02.2022р. №2040-IX (застосовується з 01.03.2022р.) у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Звідси слідує, що: 1) положеннями ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ та положеннями ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у редакції Закону України від 15.02.2022р. №2040-IX (застосовується з 01.03.2022р.) розмежовані процедура перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії у зв"язку із реальним підвищенням поточного грошового забезпечення діючого публічного службовця (у зв"язку із збільшенням розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення) від процедури індексації пенсії; 2) умовою індексації пенсії є відсутність протягом проміжку часу - попередній календарний рік - дата індексації пенсії у поточному календарному році включно події перерахунку пенсії у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Відтак, управлінське волевиявлення субєкта владних повноважень про відмову у проведенні індексації пенсії громадянина відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 у разі, коли відносно такого громадянина субєктом владних повноважень (або у добровільному порядку, або на виконання рішення суду) було проведено перерахунок пенсії станом на 01.02.2022р., станом на 01.02.2023р., станом на 01.02.2024р. у звязку із настанням події «умовного» підвищення грошового забезпечення за постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 за рахунок застосування показника прожиткового мінімуму у - "2.481,00грн." станом на 01.01.2022р., у - "2.684,00грн." станом на 01.01.2023р., у - "3.028,00грн." станом на 01.01.2024р. замість - "1.762,00грн." слід кваліфікувати у якості юридично обґрунтованого, документально доведеного та справедливого.

Вирішуючи спір в частині епізоду розміру індексації пенсії заявника відповідно до постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, постанови КМУ від 23.02.2024р. №185, суд керується такими підставами та мотивами.

Згідно з абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2022р. №168 було запроваджено правило, у силу якого установлено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Звідси слідує, що за характером приписів п.2 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 має частково бланкетний характер, оскільки відсилає одночасно і до п.1 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, і до п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168.

Пунктом 1 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 запроваджено коефіцієнт збільшення у розмірі - "1,197".

Отже, абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023р. №168 передбачено підвищення пенсії за процедурою індексації унаслідок застосування коефіцієнту підвищення - "1,197".

При цьому, суд зважає, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі - "1,197" установлений п.1 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168.

Максимальний розмір індексації пенсії у - "1.500,00грн", який може бути отриманий із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі - "1,197" установлений п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168.

Пунктом 2 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 стосовно правовідносин за участю заявника одночасно поєднано обидва правила і за п.1 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, і за п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, унаслідок чого сума індексації пенсії підлягає обчисленню із використання коефіцієнта підвищення - "1,197", але у межах - "1.500,00грн.".

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що заявник не міг набути ані розумних очікувань, ані об"єктивних сподівань на застосування суб"єктом владних повноважень до спірних правовідносин п.1 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 та п.2 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 без врахування п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, позаяк усі перелічені норми підзаконного акту видані одним і тим же суб"єктом права - Урядом України у межах реалізації делегованої виключної компетенції та взаємопов"язані між собою критерієм соціальної справедливості як невід"ємного елементу проголошеного ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд вважає, що з урахуванням викладених вище міркувань заявник у даному конкретному випадку об"єктивно не здатен набути права на часткове застосування, а часткове відхилення норм одного і того ж підзаконного нормативно-правового акту (а саме: постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 без врахування п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168) за рахунок поширення на спірні правовідносини дії п.п.1 і 2 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 та непоширення дії п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, позаяк виключно Уряд України у межах виключних законодавчо делегованих повноважень має змогу визначити обсяг реально наявних фінансових ресурсів для проведення індексації розмірів раніше призначених пенсій без створення умов майнової дискримінації громад однієї соціальної категорії.

Відтак, за епізодом збільшення пенсії заявника у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023р. №168 за процедурою індексації унаслідок застосування коефіцієнту підвищення - "1,197", але у межах 1.500,00грн. реально вчинене управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень не суперечить закону.

Згідно з п.1 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Згідно з п.п.1 п.2 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 установлено, що з 1 березня 2024 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Звідси слідує, що за характером приписів п.п.1 п.2 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 має частково бланкетний характер, оскільки відсилає одночасно і до п.1 постанови КМУ від 23.02.2024р. №1185, і до п.3 постанови КМУ від 23.02.2023р. №185.

Пунктом 1 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 запроваджено коефіцієнт збільшення у розмірі - "1,0796".

Отже, абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2023р. №185 передбачено підвищення пенсії за процедурою індексації унаслідок застосування коефіцієнту підвищення - "1,0796".

При цьому, суд зважає, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі - "1,0796" установлений п.1 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185.

Максимальний розмір індексації пенсії у - "1.500,00грн", який може бути отриманий із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі - "1,0796" установлений п.3 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185.

Таким чином, п.п.1 п.2 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 стосовно правовідносин за участю заявника одночасно поєднано обидва правила і за п.1 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185, і за п.3 постанови КМУ від 23.02.2023р. №185, унаслідок чого сума індексації пенсії підлягає обчисленню із використання коефіцієнта підвищення - "1,0796", але у межах - "1.500,00грн.".

Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що заявник не міг набути ані розумних очікувань, ані об"єктивних сподівань на застосування суб"єктом владних повноважень до спірних правовідносин п.1 постанови КМУ від 23.02.2023р. №185 та п.п.1 п.2 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 без врахування п.3 постанови КМУ від 24.02.2023р. №185, позаяк усі перелічені норми підзаконного акту видані одним і тим же суб"єктом права - Урядом України у межах реалізації делегованої виключної компетенції та взаємопов"язані між собою критерієм соціальної справедливості як невід"ємного елементу проголошеного ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд вважає, що з урахуванням викладених вище міркувань заявник у даному конкретному випадку об"єктивно не здатен набути права на часткове застосування, а часткове відхилення норм одного і того ж підзаконного нормативно-правового акту (а саме: постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 без врахування п.3 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185) за рахунок поширення на спірні правовідносини дії п.1 і п.п.1 п. 2 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 та непоширення дії п.3 постанови КМУ від 23.02.2024р. №185, позаяк виключно Уряд України у межах виключних законодавчо делегованих повноважень має змогу визначити обсяг реально наявних фінансових ресурсів для проведення індексації розмірів раніше призначених пенсій без створення умов майнової дискримінації громад однієї соціальної категорії.

Відтак, за епізодом збільшення пенсії заявника у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024р. №185 за процедурою індексації унаслідок застосування коефіцієнту підвищення - "1,0796", але у межах 1.500,00грн. реально вчинене управлінське волевиявлення суб"єкта владних повноважень не суперечить закону.

Суд зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2023р. по справі №520/10458/23 заявнику було видано довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р., станом на 01.01.2022р. та станом на 01.01.2023.

Окремо з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд зауважує, що у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 13.06.2024р. у справі №120/14637/24: 1) як положеннями статті 42 Закону № 1058-IV, так і положеннями статті 64 Закону №2262-ХІІ Уряду надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій; 2) Повномасштабна війна та погіршення матеріального становища українців завдали суттєвих втрат добробуту мільйонів домогосподарств в Україні. Саме тому підтримка фінансової платоспроможності громадян, особливо пенсіонерів - тобто тих, для кого виплати від держави є часто єдиним джерелом доходів - є вкрай важливою для Уряду. Саме з цією метою Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про здійснення індексації пенсій з 01.03.2023 з обмеженням верхньої межі індексації для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян; 3) Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом № 2262-ХІІ, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-XII пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій (грошові доходи населення підлягали індексації лише у межах розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення у разі перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації, який установлювався в розмірі 103 відсотка).

З огляду на ідентичність правових відносин, регламентованих постановою КМУ від 24.02.2023р. №168 та постановою КМУ від 23.02.2024р. №185 суд вважає за можливе поширити наведену правову позицію і на тлумачення норм постанови КМУ від 23.02.2024р. №185.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на 01.05.2024р. обчислений субєктом владних повноважень розмір пенсії заявника становив - 23.583,17 грн, а саме 13348,86 основного розміру як 74% грошового забезпечення у сумі 18.039,00 грн.+2336,05 грн індексація пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2022р. №118+1.500,00грн. індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 +1500,00 грн індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 + 3337,22 грн 25% збільшення + 708,30 грн інвалід війни 3 гр при виконанні обов`язків + 50,00грн інвалід війни 3 гр + 802,74 грн особливі заслуги.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Водночас з цим, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів припинення виплати заявнику індексації пенсії 01.05.2024р.

За таких обставин суд також не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, адже в даній частині вимог відсутнє порушене право позивача.

Стосовно епізоду перерахунку та виплати пенсії з 01.05.2024р. у розмірі 80% грошового забезпечення суд зазначає, що правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 9 квітня 1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до вимог статті 18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно зі статтею 20 Закону №2262-ХІІ залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

За правилами статті 21 вказаного Закону пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку); б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно з вимогами частини першої статті 26 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою.

Аналіз вищевикладених норм свідчить про те, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію призначаються на підставі та у спосіб, визначений Законом №2262-ХІІ.

При цьому, згідно зі статтею 10 Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12ААГ №320285 від 01.05.2024р. позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 01.05.2024р., причина захворювання: "поранення, захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків в/с при виконанні інтернаціональних обов`язків".

Дану довідку було подано до пенсійного органу, що не заперечується відповідачем, у зв`язку з чим позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.06.2024р.

У той же час, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2000 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком визначений пунктом 2.1 Порядок №22-1.

У свою чергу, до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (пункт 2.2 Порядку №22-1).

Пунктами 4.2 та 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу, що відповідачем у поданому відзиві на позов зазначено, що 29.06.2005 ОСОБА_1 подано заяву до ФЕУ ГУ МНС України в Харківській області про призначення пенсії за вислугу років у зв`язку із звільненням зі служби. З 17.06.2005 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закону № 2262-ХП) у розмірі 74 % грошового забезпечення. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший від заявника до ГУ ПФУ не надходило.

Доказів подання заявником заяви встановленої форми про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності матеріали справи не містять, тому в даній частині позовних вимог позов до задоволення не підлягає.

Стосовно правової природи доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 суд зазначає, що: 1) згаданий платіж є тимчасовою виплатою до настання події досягнення розміром пенсії рівня, котрий виключає існування диспропорцій у розмірах пенсії; 2) даний платіж враховується під час подальших підвищень пенсій згідно з ст.ст.13, 21, 36 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ, але не входить до структури основного розміру пенсії, який за правилами ст.ст.43 та 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ обчислюється виключно з сукупного розміру грошового забезпечення особи відповідної категорії (діючого публічного службовця у співставних до заявника умовах проходження поточної публічної служби та співставних штатних посадах в організаційній структурі відповідного державного органу); 3) щомісячна доплата до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 не підлягає індексації у порядку постанови КМУ від 24.03.2023р. №168 та у порядку постанови КМУ від 23.02.2024р. №185; 4) щомісячна доплата до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 підлягає припиненню у разі проведення суб"єктом владних повноважень добровільного чи примусового на виконання рішення суду перерахунку пенсії у порядку ст.ст.51 та 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у зв"язку як із реальним, так і "умовним" підвищенням (зростанням) рівня обчисленого відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 грошового забезпечення станом на 01.01.2020р., станом на 01.01.2021р.; станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р., станом на 01.01.2024р. у разі перевищення сумою підвищення розміру у - 2.000,00грн.

Стосовно правової природи індексації пенсії у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, у порядку постанови КМУ від 23.02.2023р. №185 суд зазначає, що згідно з ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, обов"язковою передумовою набуття особою права на індексацію пенсії є відсутність події перерахунку пенсії у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Суд зазначає, що у розумінні ст.ст.51 та 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ перерахунком пенсії є вчинення суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії у зв"язку із зміною розміру виду грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (тобто у зв"язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій осіб).

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що 29.01.2020р. у зв`язку із набранням законної сили рішення суду у справі №826/6453/18 втратив чинність п.6 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 та було відновлено дію первісної редакції п.4 постанови КМУ від 30.07.2018р. №704 про обчислення грошового забезпечення військовослужбовця із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, тобто настала подія умовного (а не реального) підвищення поточного грошового забезпечення діючого військовослужбовця.

Відповідно до ст.7 Закону України від 14.11.2019р. №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01.01.2020р. також було запроваджено єдину величину прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - "2.102,00грн."

Між тим, згідно з ст.7 Закону України від 15.12.2020р. №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік", ст.7 Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.7 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" було запроваджено одночасно декілька величин прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: звичайну величину прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі - "2.270,00грн." (станом на 01.01.2021р.), "2.481,00грн." (станом на 01.01.2022р.), "2.684,00грн." (станом на 01.01.2023р.) та спеціальну величину прожиткового мінімуму для працездатної особи у розмірі - "2.102,00грн." для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами.

Оскільки за приписами постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 і субєкт владних повноважень - орган фінансового забезпечення кадрової публічної служби, і особа начальницького складу служби цивільного захисту є відповідно державним органом та працівником державного органу, то з огляду на застереження п.8 Прикінцевих положень Закону України від 02.12.2021р. №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" і п.7 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" під час обчислення грошового забезпечення з 29.01.2020р./30.01.2020р. не може бути використаний показник прожиткового мінімуму для працездатної особи понад - "2.102грн.".

При цьому, суд зважає на приписи абз.1 п.4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 у редакції постанови КМУ від 12.05.2023р. №481, де указано, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

З наведеного випливає, що Кабінет Міністрів України як суб`єкт владних повноважень, до виключного відання якого законодавцем у приписах ч.4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було віднесено визначення правил обчислення грошового забезпечення, у період часу 01.03.2018р.- подія набрання чинності постановою КМУ від 12.05.2023р. №481 не приймав власного рішення нормативного характеру з приводу підвищення розмірів окладу за посадою та окладу за військовим званням за постановою КМУ від 30.08.2017р. №704.

Натомість, що у силу правових висновків постанов Верховного Суду від 02.08.2022р. по справі №440/6017/21, від 11.12.2023р. по справі №560/1291/21, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22; від 02.08.2022р. по справі №440/6017/21, від 11.12.2023р. по справі №560/1291/21, від 22.11.2023р. по справі №340/4403/22, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22; від 04.04.2023р. по справі №120/5264/22, від 06.11.2023р. по справі №300/1947/22, від 22.11.2023р. по справі №340/4403/22, від 29.06.2023р. у справі №380/7813/22; від 12.03.2024р. по справі №300/1772/23, від 28.03.2024р. у справі №160/3235/23, від 02.04.2024р. у справі №340/608/23 подія підвищення розміру окладу за посадою (та окладу за званням) згідно з постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 мала місце з 01.01.2020р., з 01.01.2021р., з 01.01.2022р., з 01.01.2024р. за рахунок обовязковості використання під час обчислення грошового забезпечення значення прожиткового мінімуму для працездатної особи у "2.102,00грн.", "2.270,00грн.", у "2.481,00грн.", у "2.684,00грн.".

Проведення за цими причинами суб"єктом владних повноважень перерахунків пенсії у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (як у добровільному порядку, так і у примусовому порядку на виконання відповідного рішення суду) згідно з ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ виключає проведення індексації пенсії особи у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, у порядку постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, у порядку постанови КМУ від 23.02.2023р. №185.

При цьому, відповідні застереження прямо включені законодавцем і до норм постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, постанови КМУ від 23.02.2024р. №185.

Тому суд вважає, що оскільки умовою реалізації права заявника на отримання платежів у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713, постанови КМУ від 16.02.2022р. №118, постанови КМУ від 24.02.2023р. №168, постанови КМУ від 23.02.2024р. №185 є відсутність події вчинення суб"єктом владних повноважень управлінського волевиявлення з приводу перерахунку пенсії згідно ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (а у межах даної справи заявник прагне саме до спонукання суб"єкта владних повноважень вчинити конкретне правлінське волевиявлення з приводу перерахунку пенсії згідно ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ), то за цими епізодами відсутні правові підстави для задоволення вимог позову.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Правові висновки Верховного Суду з питання правил обчислення грошового забезпечення у порядку постанови КМУ від 31.08.2017р. №704 із використанням актуального станом на 01.01.2022р., станом на 01.01.2023р. прожиткового мінімуму для працездатної особи з огляду на застосовану окружним судом у даному спорі спеціальну норму права - ст.22 Закону України від 02.12.2021р. №198-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст.22 Закону України від 03.11.2022р. №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" є не релевантними обставинам спірних правовідносин.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 5 від 09.01.2024 року про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2020р. та на підставі довідки Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 6 від 09.01.2024 року про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р., оформлену листом від 25.01.2024р. №2000-0203-8/15139.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.02.2020р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за довідкою Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 5 від 09.01.2024 року з урахуванням раніше здійснених платежів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.02.2021р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за довідкою Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 6 від 09.01.2024 року з урахуванням раніше здійснених платежів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2020р. без обмежень, запроваджених ст.2 розділу І і п.2 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. №3668-VI.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко