Справа № 280/5966/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Справа № 280/5966/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невизнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що є виключеним з військового обліку та не є військовозобов`язаним;

- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 довідку про виключення його з військового обліку.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 4000,00 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Романок А.Ф., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.05.2024 серія АР №1178230.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на 13.10.2020 позивача було виключено з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), у зв`язку з тим, що його було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. Втім, на адвокатський запит представника позивача від 31.05.2024, відповідач повідомив, що відповідно до внесених змін до чинного законодавства позивач має статус військовозобов`язаного та зобов`язаний перебувати на військовому обліку. З такою позицією ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач не згоден у повному обсязі, оскільки вважає, що виключення громадянина України з військового обліку як такого, що раніше був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-ХІІ, звільнила цю особу від виконання військового обов`язку. Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного/резервіста, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

04.07.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 на адвокатський запит не є розпорядчим документом, який би створював та породжував будь які правові наслідки для позивача. Зазначена відповідь лише роз`яснює норми діючого законодавства України та зміни, які відбулися з 16 травня 2024 року на підставі постанови №560 Кабінету Міністрів України, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Отже, вказана відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 на адвокатський запит не є доказом вчинення відповідачем дій щодо невизнання ОСОБА_1 таким, що є виключеним з військового обліку та не військовозобов`язаним. Станом на час звернення позивача з позовом до суду, ОСОБА_1 не перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також, відповідач звертає увагу суду на те, що позивач має військово-обліковий документ, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 13.10.2020 із записом про те, що він 13.10.2020 виключений з військового обліку військовозобов`язаних. Просить у задоволенні позову відмовити.

05.07.2024 представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що невизнання позивача виключеним з військового обліку та таким, що він не є військовозобов`язаним фактично є доказом протиправних дій відповідача. Отже, представник позивача вважає, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 не визнають ОСОБА_1 , таким, що є виключеним з військового обліку, та стверджують про те, що він повинен перебувати на військовому обліку, хоча саме посадові особи зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_5 виключили позивача з обліку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

13.10.2020 ОСОБА_1 було виключено з військового обліку на підставі п. 6,7 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII, у зв`язку з тим, що його було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. Зазначене підтверджується записом в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 13.10.2020.

На адвокатський запит представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 10.06.2024 № 2388 повідомив, що відповідно до пункту 4 Порядку - на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема: особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України; особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин. Відповідно до внесених змін до чинного законодавства громадянин ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та зобов`язаний перебувати на військовому обліку.

Вважаючи протиправним дії відповідача щодо невизнання ОСОБА_1 , таким, що є виключеним з військового обліку та не є військовозобов`язаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон № 2232-XII (в редакції від 19.05.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.2,4 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.5 ст.33 Закону №2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487, в редакції від 18.05.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період (п.3 Порядку №1487).

Відповідно до п.20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є для військовозобов`язаних є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

Згідно п.22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону №2232-ХІІ.

Пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ встановлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Згідно п.29 Порядку №1487 у разі виключення призовників, військовозобов`язаних та резервістів з персонально-первинного військового обліку виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у картках первинного обліку ставляться відповідні відмітки.

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15--1 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку. (п.81 Порядку №1487).

Отже, виключення з військового обліку військовозобов`язаного передбачає проставлення відповідної відмітки у військово-обліковому документі (військовому квитку або тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного), втім відсутній обов`язок надавати будь-які довідки.

Так, представником позивача, до матеріалів справи надано тимчасове посвідченні військовозобов`язаного позивача № НОМЕР_3 від 13.10.2020, за змістом якого 13.10.2020 ОСОБА_1 було виключено з військового обліку військовозобов`язаних Бердянського ОМВК, згідно п. 6,7 ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII.

Отже, позивач виключений з військового обліку, доказів зворотного до суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не надав до суду доказів того, що він звертався до відповідача із будь-якою заявою щодо вирішення його правового становища, зокрема, із заявою про виключення його з військового обліку.

При цьому направлення на адресу відповідача адвокатського запиту не може бути розцінено судом як належне подання заяви (прохання про сприяння реалізації закріплених законодавством прав та інтересів) про виключення його з військового обліку, оскільки відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Таким чином, адвокатський запит не може містити жодної іншої вимоги, ніж визначені наведеною вище статтею, тим більш, вимогу про вчинення певних дій в інтересах іншої особи.

Так, з метою реалізації свого права позивач має можливість звернутися особисто або через представника (у тому числі адвоката) на підставі документів, які посвідчують представницькі функції та їх обсяг. Однак, таке звернення оформлюється відповідною заявою. Слід також зауважити, що після направлення адвокатського запиту виникають правовідносини саме між адвокатом і органом, до якого цей запит був спрямований.

Отже, відповідь відповідача, незгода з якою стала підставою для звернення до суду з даним позовом, не породжує для позивача буть-яких прав, обов`язків та правових наслідків.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Оскільки у даній справі в межах спірних правовідносин не встановлено протиправних дій/бездіяльності або рішень відповідача, які б порушували права позивача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27.09.2024.

Суддя М.О. Семененко