Справа № 120/3552/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2024 р. Справа № 120/3552/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю рішення №04 від 30.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області та рішення №04 від 05.10.2023 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначені пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачами протиправно не зараховано до її страхового стажу періоду роботи в колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району за 1974-1976 роки та період роботи у КСП "Слідянське" с. Сліди Могилів-Подільського району згідно архівної довідки про заробітну плату №39 від 05.02.2019.

Ухвалою суду від 26.03.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог.

Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, згідно Закону №1058. Розгляд заяви здійснювався Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, за результатами розгляду вказаної заяви було прийнято рішення №04 від 30.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 20 років.

Як зазначає відповідач, за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача склав - 13 років 7 місяців 4 дні. За результатами розгляду документів, наданих до заяви позивача, встановлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі за 1974-1976 роки, оскільки відсутня інформація про кількість відпрацьованих вихододнів помісячно (для зарахування до страхового стажу вказаного періоду необхідно надати довідку про кількість відпрацьованих вихододнів помісячно); та згідно з довідкою від 05.02.2019 №39, оскільки ім`я в довідці не відповідає даним паспорту позивача (Люся - Людмила) та не зазначено по батькові (відповідно до пункту 26 Порядку №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку).

В подальшому, за результатами акту проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату № 14 від 04.02.2019 року для призначення (перерахунку) пенсії від 08.09.2023 року №0200-1103-1/7716, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно був переглянутий страховий стаж позивача за 1990-1994 роки та добавлений до загального страхового стажу.

Згідно попереднього рішення про відмову №04 від 30.08.2023 страховий стаж позивача складав 13 років 7 місяців 4 дні, тоді як за результатами акту проведення перевірки страховий стаж позивача склав 18 років 6 місяців 5 днів.

Отже, було прийнято повторне рішення про відмову в призначенні пенсії №04 від 05.10.2023 року ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 20 років.

Тому відповідач вважає, що дії Головного управління є правомірними, у спірних правовідносинах Головне управління діяло у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції, а вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

В той же час, у встановлений судом строк, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не скористався своїм правом на подання відзиву, хоча копію ухвали від 26.03.2024 доставлено до його електронного кабінету 26.03.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно із частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №640/22958/21 дійшов висновку, що довідка про доставку електронного листа є допустимим доказом, що підтверджує вручення стороні судового рішення, надісланого в електронній формі.

Відповідно до положень частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності, розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було прийнято рішення №04 від 30.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 20 років. Зазначено, що страховий стаж позивача складає 13 років 7 місяців 4 дні.

Так, до страхового стажу позивача не зараховано:

- період роботи в колгоспі за 1974-1976 роки, оскільки відсутня інформація про кількість відпрацьованих вихододнів помісячно;

- та період роботи згідно з довідкою від 05.02.2019 №39, оскільки ім`я в довідці не відповідає даним паспорту позивача (Люся - Людмила) та не зазначено по батькові.

В подальшому, за результатами акту проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату № 14 від 04.02.2019 року для призначення (перерахунку) пенсії від 08.09.2023 року №0200-1103-1/7716, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно був переглянутий страховий стаж позивача.

Так, відповідно рішення про відмову в призначені пенсії №04 від 05.10.2023 зараховано страховий стаж ОСОБА_1 відповідно довідки про заробітну плату № 14 від 04.02.2019.

Вказано, що страховий стаж склав 18 років 6 місяців 5 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Додатково повідомлено, що всі умови, на підставі яких складено попереднє рішення про відмову у призначені пенсії №04 від 30.08.2023, зберігаються та потребують доопрацювання із сторони заявниці.

Позивач не погоджується з такими рішеннями суб`єктів владних повноважень, вважає їх протиправними та такими, що порушують її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною 3 статті 4 Закону України №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (частина 2 статті 26 Закону 1058-IV).

Згідно із частиною 4 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінет Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зазначеним Порядком передбачено, що у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу здійснюється також уточнюючою довідкою. При цьому, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. В той же час у разі відсутності підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Як встановлено судом, позивачу виповнилось 63 років 19.08.2023, що підтверджено копією її паспорта та свідоцтва про народження, та 22.08.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняв рішення №04 від 30.08.2023 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком. Підставою для прийняття такого рішення став висновок пенсійного органу про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, а саме 20 років. Як зазначено в рішенні, страховий стаж особи складає 13 років 07 місяців 4 днів. За результатами розгляду заяви не зараховано до страхового стажу зокрема період роботи у КСП "Слідянське" с. Сліди Могилів-Подільського району згідно з довідкою від 05.02.2019 №39, оскільки ім`я в довідці не відповідає даним паспорту позивача (Люся - Людмила) та не зазначено по батькові.

Надаючи оцінку таким аргументам пенсійного органу, суд враховує наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд враховує, що порядок ведення трудових книжок колгоспників регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників» (далі - постанова Ради Міністрів СРСР №310), якою також було затверджено Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі Загальні положення).

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР №310 передбачалося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

У пунктах 1, 2, 5 Загальних положень йшлося, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань, нагородження та заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавством; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використаних винаходах та раціоналізаторських реченнях та про виплачених у зв`язку з цим винагороди.

Наявна в матеріалах справи копія трудова книжка колгоспника не містить записів про роботу позивача в колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району у 1996-1999 роки, а отже у відповідності до положень Порядку №637, такий період роботи підлягає підтвердженню на підставі архівної довідки.

В матеріалах справи наявна довідка Комунальної установи Могилів-Подільської районної ради Могилів-Подільський районний трудовий архів від 05.02.2019 №39 про нарахування заробітної плати за 1996-1999 роки у колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району (КСП "Слідянське" с. Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області) Бобило Люсі (як в довідці).

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи за 1996-1999 роки у КСП "Слідянське" с. Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області, відповідачі вказали, що ім`я в довідці не відповідає даним паспорту позивача (Люся - Людмила) та не зазначено по батькові.

Однак, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Судом також враховано, що головним спеціалістом Відділу контрольно-перевірочної роботи "2 Управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії про заробітну плату №39 від 05.02.2019 на ім`я ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1996 по 31.12.1999.

За результатами перевірки встановлено, що довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № 39 від 05 лютого 2019 року надана для призначення (перерахунку) пенсії, була звірена з книгами обліку розрахунків по оплаті праці за 1996-1999 р.р. на ОСОБА_2 , розбіжностей не виявлено.

В загальну суму нарахованої заробітної плати включено види заробітку: оклад, премії, матеріальна допомога і відпускні.

За період роботи з 01.01.1996 по 31.12.1999 страхові внески до Пенсійного фонду України нараховано на всі види заробітку.

Інших працівників з таким самим ПІБ в цей період роботи в даному колгоспі не було.

За результатами перевірки довідки підтверджено, що первинні документи, використані при здійснені перевірки, достовірні, пред`явлені в повному обсязі. Додаткових (інших) документів про нараховану заробітну плату на гр. ОСОБА_2 , за перевірений період немає.

Висновки перевірки довідки про заробітну плату №39 від 05.02.2019 викладені у акті №0200-1103-1/7739 від 11.09.2023, складеному за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії.

Таким чином, відповідачі при розгляді документів позивача протиправно не зарахували до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відображені в довідці №39 від 05.02.2019.

Також слід зазначити, що підставою для відмови у призначені пенсії слугувало незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі за 1974-1976 роки, з підстав відсутності відомостей про кількість вироблених вихододнів помісячно.

З цих підстав суд зазначає, що наявна в матеріалах справи копія трудова книжка колгоспника не містить записів про роботу позивача у 1974-1976 роки в колгоспі, а отже й про встановлений мінімум вихододнів, а також відомості про їх фактичне виконання.

У відповідності до положень Порядку №637, такий період роботи підлягає підтвердженню на підставі архівної довідки.

Так, у матеріалах справи наявна архівна довідка Комунальної установи Могилів-Подільської районної ради Могилів-Подільський районний трудовий архів від 29.01.2019 №25 в якій зазначено, що у документах колгоспу ім. Шевченка с. Воєводчинці Могилів-Подільського району Вінницької області в книзі обліку трудового стажу і заробітку по колгоспу значиться ОСОБА_2 , де вказано, що її відпрацьовані людино-дні становлять:

у 1974 - 9 відпрацьованих людино-днів за рік;

у 1975 - 2 відпрацьованих людино-днів за рік;

у 1976 - 18 відпрацьованих людино-днів за рік.

При цьому, у такій довідці встановлений мінімум відсутній.

Згідно пункту 6 Основних Положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою. Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки. В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людино-днів ділиться на 25,4.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

При цьому, суд вважає, що обчислення страхового стажу колгоспника у разі невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві проводиться за фактичною тривалістю у визначеному порядку.

Отже, суд вважає, що архівна довідка Комунальної установи Могилів-Подільської районної ради Могилів-Подільський районний трудовий архів від 29.01.2019 №25 підтверджує роботу позивача у колгоспі ім. Шевченка с. Воєводчинці Могилів-Подільського району Вінницької області у 1974-1976 роках.

Таким чином, рішення №04 від 30.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області та рішення №04 від 05.10.2023 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, та підлягають скасуванню.

У зв`язку із скасуванням оскаржуваних рішень, період роботи позивача у КСП "Слідянське" с. Сліди Могилів-Подільського району Вінницької області належить зарахуванню до страхового стажу позивача згідно довідки Комунальної установи Могилів-Подільської районної ради Могилів-Подільський районний трудовий архів №39 від 05.02.2019.

Проте, що стосується вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період її роботи в колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району у 1974-1976 роках суд зазначає наступне.

Періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району підтверджують наявні в матеріалах справи довідки від 05.02.2019 №39, від 05.02.2019 №41.

Судом враховано, що дані довідки містять інформацію про відпрацьовані людино-дні та про заробітну плату за 1987, 1988, 1989, 1996, 1997, 1998 та 1999 роки.

Відтак, з наданих сторонами довідок не вбачається інформації про роботу ОСОБА_1 в колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району у 1974-1976 роки.

Отже, підстави для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в колгоспі імені Кірова с. Сліди Могилів-Подільського району у 1974-1976 роки (як просить у позовній заяві ОСОБА_3 ) відсутні.

З приводу позовної вимоги зобов`язального характеру в частині призначення пенсії, слід зазначити, що відповідачем у рішенні від 05.10.2023 №04 визначено, що загальний страховий стаж позивача становить 18 років 6 місяців 05 днів та не заперечується досягнення позивачем відповідного пенсійного вік.

У свою чергу, з урахуванням зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи згідно довідки Комунальної установи Могилів-Подільської районної ради Могилів-Подільський районний трудовий архів №39 від 05.02.2019, кількість її загального страхового стажу, на час звернення із заявою про призначення пенсії є достатньою для призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені Законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Визначаючись щодо дати з якої слід призначити позивачу пенсію, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: - пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд вважає, що пенсія позивачу повинна бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 20.08.2023.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В той же час, положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, то на переконання суду з відповідачів пропорційно підлягає стягненню сума у 1500 грн, що є сумою пропорційною до обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області №04 від 30.08.2023 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, №04 від 05.10.2023 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницької області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 20.08.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1996 по 31.12.1999, згідно довідки Комунальної установи Могилів-Подільської районної ради Могилів-Подільський районний трудовий архів №39 від 05.02.2019.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 750 грн (сімсот п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 750 грн (сімсот п`ятдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, )

Суддя Мультян Марина Бондівна