Справа № 708/1054/24
Суддя: Акулов Є. М.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/1054/24
Номер провадження № 2-а/708/8/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.

Чигиринський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

секретаря судового засідання Омельченко Ю.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Олабин Ю.І.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Чигирині, в дистанційному провадженні, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною (протиправною) та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04.09.2024 року, серії БАБ № 178353, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за те, що він 04.09.2024 року о 18:15 год. в м. Чигирин по вул.Черкаській, керував транспортним засобом електроскутером, будучі позбавленим права керування транспортними засобами на один рік.

Вважає його притягнення до адміністративної відповідальності незаконним з огляду на те, що, на його переконання електроскутер, потужністю двигуна 2.2 кВТ, не є транспортним засобом та на численні порушення при винесенні постанови, допущені працівником поліції, яке полягало в тому, що його ніхто не зупиняв, ПДР він не порушував, поліцейськи не представилися йому, не попереджали про фото-відеофіксацію, в постанові відсутній пункт ПДР, який він порушив.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Зазначив, що скутер не механічний транспортний засіб. Ніхто його не зупиняв, він взагалі не їхав. Працівники поліції його не зупиняли, а підїхали з проблисковими маячками червоного кольору. Свідків його правопорушення не було. Місце в постанові не відповідає місцю зупинки. Наполягав, що є особою з інвалідністю та в той день вимушений був здійснити поїздку за ліками в аптеку, хоча був позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови суду за ст. 130 ч1 КУпАП, яку в апеляційному порядку не оскаржував.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує на законність та обґрунтованість винесеної постанови, та відсутність підстав для її скасування. На обґрунтування наявних заперечень щодо позову представником відповідача суду надані додаткові письмові докази, а саме світлокопію постанови, яка згідна з оригіналом, рапорт про зафіксовану подію, відеодиск в якості додатку до постанови, на якому зафіксовано рух транспортного засобу, розгляд справи та пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи по суті спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами (ч. 1 ст. 286 КАС України).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року N 580-VIII.

За приписами статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 222 КУАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення зокрема: порушення правил дорожнього руху, в тому числі відповідальність за які передбачені частиною перша, друга і четверта статті 126.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за N 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частинами першою, другою, і четвертою статті 126 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Частиною 4 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами , тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п.1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04.09.2024 року, серії БАБ № 178353, ОСОБА_1 керував власним мопедом марки «Yadea», будучі позбавленим права керування усіма видами транспортних засобів ( ас 9).

В позові (ас 1-6) та наданих суду поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що керував електроскутером потужністю 2,2 кВт ( ас 12-15), який не є механічним транспортним засобом, а тому не міг бути притягнений до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 визнано, що згідно чинної Постанови Чигиринського районного суду від 25.07.2024 року його визнано винним та за ч1 ст 130 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності, застосовано стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Постанова ним не оскаржувалася.

Судячи з даних відеозапису, доданого стороною відповідача до відзиву як доказ у справі, водій керував мопедом 04.09.2024 року о 18:15 год. в м. Чигирин по вул.Черкаській та був зупинений працівниками поліції, шляхом вмикання проблискових маячків відповідного кольору.

Даний факт не спростовано ОСОБА_1 в судовому засіданні належними доказами.

Посилання ОСОБА_1 , що електроскутер марки «Yadea» не є механічним транспортним засобом, у зв`язку із чим він не підлягає відповідальності за ч4 ст 126 КУпАП суд не приймає до уваги, виходячі з наступного.

У п. 1.10 ПДР України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; -мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. або електродвигун потужністю до 4 кВт.. Вищевказаний термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» електричний колісний транспортний засіб - дво-, і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії. Низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричним тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела енергії, із двома, трьома чи чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 км на годину та більшою за 10 км на годину і споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2023 року (справа № 127/5920/22) будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Якщо транспортний засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням засобу, характеристика як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

З огляду на технічні параметри надані ОСОБА_1 , транспортний засіб «Yadea», яким він керував, будучі позбавленим такого права за рішенням суду., має потужність двигуна 2,2 кВт, що відноситься до ознак мопеду, оскільки є двоколісним транспортним засобом, який призначений для перевезення людей, з електродвигуном потужністю до 4 кВт.

Так, мопед (електроскутер), який має електродвигун будь-якої його потужності до 4 кВт, віднесено до транспортних засобів, тому допущені особами, які керують ними, порушень ПДР України підпадають під ознаки правопорушень, передбачених КУпАП, зокрема ч4ст 126 цього Кодексу.

З огляду на наведену правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2023 року (справа № 127/5920/22) суд не приймає до уваги посилання позивача на позицію Другого апеляційного адміністративного суду у справі №591/883/23.

Інші заперечення позивача щодо незаконності дій працівника поліції із зупинки транспортного засобу, не керування ним, повністю спростовуються самим позивачем щодо крайньої необхідності поїздки для нього по ліки до аптеки в той день, а також дослідженим судом відеозаписом.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучі позбавленим такого права.

Відповідно до ч.1, ч.2, п.1 ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Перебуваючи на проїзній частині особа, відповідно до Правил дорожнього руху є учасником дорожнього руху і тому, у відповідності до п.п.1.3-1.5 Правил дорожнього руху, зобов`язана неухильно виконувати вимоги цих Правил, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, а їх дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Оскільки судом встановлено, що електроскутер (мопед) "Yadea", яким за обставин місця та часу, зазначених у постанові про адміністративне правопорушення, керував ОСОБА_1 обладнаний сидінням, тобто призначений для перевезення людей і приводиться у рух за допомогою електричного двигуна потужністю 2,2 кВт, а тому беззаперечно є транспортним засобом категорії А1, хоч і не може бути класифікований як механічний транспортний засіб у розумінні ПДР України, відтак ОСОБА_1 є водієм та є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 4ст.126 КУпАП, як особа що керувала транспортним засобом, будучі позбавленою такого права.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлений законодавством, стягнення накладено в межах санкції частини статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому суб`єкт владних повноважень діяв в межах, на підставі та у спосіб, визначений ст. 19 Конституції України. А тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Оскільки позивач є особою з інвалідністю 1 групи ( ас 10-11) і за Законом звільнений від сплати судового збору, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст 19 Конституції України, Законом України " Про дорожній рух" , Правил дорожнього руху України, ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, ст. ст. 121, 251, 283-284 КУпАП суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною (протиправною) та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Євген АКУЛОВ