Справа № 240/18622/24
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

27 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/18622/24

категорія 113050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Приходько О.Г., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду 27 вересня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій позивач просить:

- зобов`язати Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати довідку, яка оформлена рішенням військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 липня 2024 року про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 направити ОСОБА_1 на повторну військово-лікарську комісію для встановлення дійсного стану здоров`я з врахуванням усіх попередніх діагнозів та документів його хвороби і проведення всіх необхідних медичних досліджень з врахуванням його віку.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій він просить:

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією та призовом на військову службу по мобілізації до моменту набрання законної сили рішенням у справі;

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії, в тому числі пов`язані з прийняттям наказу про призов на військову службу під час мобілізації на особливий період, підписання контракту та відправленням на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби та до місць проведення бойових дій до моменту набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 16 липня 2024 року заявник прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей же день йому було вручено повістку та направлено на військо-лікарську комісію. Після проходження медичного огляду військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення, оформлене довідкою від 17 липня 2024 року, про придатність ОСОБА_1 до військової служби. З цим рішенням заявник не погоджується, оскільки це рішення прийнято з порушенням Положення про військову-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Крім того, заявник звертає увагу суду на те, що 08 серпня 2023 року військово-лікарською комісією було встановлено, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби. Враховуючи те, що висновок у довідці військово-лікарської комісії від 17 липня 2024 року відрізняється від висновку, який зазначений у довідці військово-лікарської комісії від 08 серпня 2023 року, заявник 26 липня 2024 року звернувся зі скаргами до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо оскарження висновку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак його скарги були залишені без задоволення. Стверджує, що на даний час знаходиться на Запорізькому напрямку на лінії бойових дій, тому вважає, що у разі задоволення позову не буде можливості, не вживши ініційовані заходи забезпечення позову, виконати рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та додані заявником докази, суд вважає, що у задоволенні заявленої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є інструментом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову при існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Так, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Аналіз викладених доводів заявника свідчить про незгоду ОСОБА_1 з порядком дій відповідачів щодо медичного обстеження позивача на предмет придатності до військової служби, які, як вважає позивач, не відповідають Положенню про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, з приводу чого подано адміністративний позов.

Суд враховує такі доводи й звертає увагу на те, що, зокрема, питання обґрунтованості чи необґрунтованості направлення ОСОБА_1 для повторного проведення медичного огляду (проходження ВЛК), з урахуванням того, що за результатами медичного огляду, проведеного у 2023 році, він був визнаний обмежено придатним до військової служби, є спірним, а відповідні обставини потребують доказування та з`ясування у межах розгляду заявлених позивачем позовних вимог по суті.

Тож твердження, викладені в обґрунтування заяви про забезпечення позову, ґрунтуються виключно на тому, що позивач не згоден із діями та рішеннями відповідачів, а також твердженнями щодо направлення позивача для проходження військової служби на Запорізький напрямок.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем на підтвердження своїх доводів про направлення в зону бойових дій та перебування натепер на Запорізькому напрямку, про що зазначає у заяві позивач, не додано жодних належних та достовірних доказів. Натомість адміністративний позов подано позивачем разом із заявою про забезпечення позову 26 вересня 2024 року через "Нову пошту" з міста Житомир.

Тому вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб, ініційований позивачем і з визначених ним підстав без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову поза межами судового розгляду справи, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки заявником не доведено дійсну наявність обставин, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 240/18622/24.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Повний текст ухвали складено: 27 вересня 2024 року

Суддя О.Г. Приходько