Справа № 500/1298/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/1298/24 пров. № А/857/19544/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника позивача Нюня О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року (ухвалене головуючим Подлісна І.М. о 12 год. 30 хв. у м. Тернопіль, повне судове рішення складено 01 липня 2024 року) у справі № 500/1298/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військово лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив з врахуванням уточнених позовних вимог:

визнати протиправною та скасувати постанову, яка оформлена довідкою № 540 Військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 від 01.02.2024;

зобов`язати Військово-лікарську комісію при військовій частині НОМЕР_1 провести повторний огляд ОСОБА_2 для визначення ступені його придатності до військової служби.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що сформовані у постанові висновки є протиправними, сформованими без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованими.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 адміністративний позов задоволено повністю. Постанову Військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 оформлену довідкою №540 від 01.02.2024 скасовано. Зобов`язано Військово-лікарську комісію при військовій частині НОМЕР_1 провести повторний огляд ОСОБА_2 для визначення ступеня його придатності до військової служби.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були необхідні та достатні обставини визнати позивача непридатним чи обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила Військова частина НОМЕР_1 , у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що у разі наявності сумніву у позивача стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до Центральної військово-лікарської комісії або до ВЛК регіону для перегляду та виправленню відповідної постанови.

Крім цього, скаржник вказує, що у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зазначено, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискриційними повноваження військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач, солдат ОСОБА_2 , 1988 р.н., військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , призваний у 01.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі направлення №2 08 від 24.01.2024 підписаним командиром в/ч НОМЕР_2 майором ОСОБА_3 , позивач прибув до відповідача для подальшого проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби (копію додається), з попереднім діагнозом - ХОЗЛ. Бронхіальна астма, персистуючий перебіг. ДН Іст.

Відповідачем 01.02.2024 здійснено обстеження та медичний огляд позивача з метою визначення придатності до військової служби під час загальної мобілізації та встановлення причинного зв`язку між наявними захворюваннями та проходженням військової служби. По закінченню медичного огляду позивача було визнано придатним до військової служби, про що видано постанову, яка оформлена довідкою №540 Військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 від 01.02.2024 (далі - Постанова).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №540 при військовій частині НОМЕР_1 від 01.02.2024 позивачу було встановлено діагноз: Бронхіальна астма, легкий персистуючий перебіг з порушенням функції зовнішнього дихання, ЛН 0 ст. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ускладнена перфорацією (2016), ушивання перфоративного отвору у вигляді деформації дванадцятипалої кишки з незначним порушенням функції. Стан після операції: (2017) лапароскопічна холицистектомія з приводу жовчно-кам`яної хвороби, гострого калькульозного обтураційного флегмонозного холециститу у вигляді зміцнілих рубців з незначним порушенням функції. Дегенеративно-дистрофічне ураження грудного, поперекового відділів хребта, спондіалортроз протрузій дисків Th3-L5, екструзія дисків L3, L4 у вигляді вертеброгенної люмбоішиалгії з незначним порушенням функцій. Зазначено, що вищезгадані захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби та визнано придатним до військової служби.

28.05.2024 представник позивача отримав відповідь від 20 РВЛК МОУ на адвокатський запит стосовно результатів розгляду заяви позивача до ЦВЛК МОУ, згідно якої позивачу відмовлено у визнанні неправомірною та скасування постанову, яка оформлена довідкою № 540 Військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 від 01.02.2024 та направленні на новий медичний огляд для визначення ступені його придатності до військової служби.

Позивач не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що сформовані у Постанові висновки є протиправними, сформованими без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованими, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Відповідно п. 1.1 Розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 1.2 Розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України;

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 1.3 цього розділу, зокрема, встановлено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Отже, визначення та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців відбувається під час проведення військово-лікарської експертизи.

Відповідно до п. 2.1 Розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України покладається на Центральної військово-лікарської комісії (далі - ЦВЛК).

ЦВЛК має право, зокрема переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402).

В свою чергу Положенням № 402 не надано право оскаржувати постанови (рішення) позаштатних ВЛК до суду, такі постанови можуть бути оскаржені та підлягають затвердженню регіональною ВЛК, а вже постанова регіональної ВЛК може бути оскаржена до суду або до ЦВЛК.

Відтак, відповідно до норм Положення №402 саме рішення ВЛК регіону чи ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, що в цій справі позивач оскаржує постанову саме позаштатної ВЛК, а відтак таке рішення (постанова) не може бути оскаржена безпосередньо до суду.

Крім цього, згідно пояснень представників учасників справи, позивач звертався до ЦВЛК для перегляду постанови (висновку) ВЛК, оформленої Довідкою ВЛК № 540 від 01.02.2024.

Разом з цим, суду не було надано відповідних доказів.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_2 невірно обрано спосіб захисту на його думку порушених прав, оскільки він вправі був звернутися до суду з позовними вимогами щодо постанови регіональної ВЛК чи ЦВЛК, а не рішення (постанови) позаштатної ВЛК.

Ба більше, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача були необхідні та достатні обставини визнати позивача непридатним чи обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я з огляду на таке.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.02.2021 року у справі №820/5570/16, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються висновки за результатами медичного огляду, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності такого висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, зокрема на підставі Положення №402.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Отже, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача, зокрема періоду його виникнення, оскільки означені питання є дискреційними повноваженнями ВЛК та інших спеціалізованих експертних установ. У межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям лікарів-членів різних ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та їх причинно-наслідкового зв`язку.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року у справі № 500/1298/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26 вересня 2024 року