Справа № 134/451/24
Суддя: Кантониста О. О.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 134/451/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

позивача ОСОБА_1

його представника адвоката Чудака В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі,

встановив:

04 березня 2024 року від адвоката Чудака В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому представник позивача просить:

- поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, як такий, що пропущений з поважних причин;

- визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 1668 від 08 вересня 2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 1669 від 08 вересня 2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.;

- провадження в справах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує, що 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримав рекомендованого листа від Крижопільського відділу ДВС, з якого дізнався, що постановами № 1668 та № 1669 від 08 вересня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУПАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400, 00 грн. Цього ж дня ОСОБА_1 отримав у Крижопільському відділі ДВС копії оскаржуваних постанов.

З даними постановами ОСОБА_1 не згоден, вважає їх безпідставними та незаконними з огляду на наступне.

Так, в оскаржуваній постанові № 1668 від 08 вересня 2023 року вказано, що 03 липня 2023 року ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки № Р3/0550, про що представником військової комендатури ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим сержантом ОСОБА_3 складено відповідний акт, який ОСОБА_1 було зачитано вголос та озвучено про час, місце та дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду. Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про необхідність 04 липня 2023 року на 09 год. 00 хв. прибути для проходження медичною огляду до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проігнорував виклик та у зазначену дату не прибув, чим порушив абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону України».

Згідно оскаржуваної постанови № 1669 від 08 вересня 2023 року, 23 серпня 2023 року ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки № В2/4356, про що представником ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_4 складено відповідний акт, який ОСОБА_1 було зачитано вголос та озвучено про час, місце та дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду. Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про необхідність 23 серпня 2023 року на 09 год. 00 хв. прибути для проходження медичною огляду до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проігнорував виклик та у зазначену дату не прибув, чим порушив абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону України».

З метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, 30 серпня 2023 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 було складено протоколи № 2/173/1 та № 2/174 про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 категорично стверджує, що жоден із працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 03 липня 2023 року та 23 серпня 2023 року не намагався вручити йому повістки, а тому він не міг відмовитися від їх отримання.

У повістці № Р3/0550 від 03 липня 2023 року вказано, що ОСОБА_1 пропонується прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 «для встановлення відповідності перебування на військовому обліку». Однак такої підстави для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_4 діючими нормативно-правовими актами не передбачено.

Повісткою № В2/4356 ОСОБА_1 пропонується прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 «для проведення контрольного медичного огляду».

З цього приводу слід зазначити, що повторний або контрольний медичний огляд призначається комісією вищого рівня, якщо оскарження висновку ВЛК відбувається у досудовому порядку. Інших випадків «для проведення контрольного медичного огляду» діючими нормативно-правовими актами не передбачено.

Тобто, підстави для явки ОСОБА_6 , зазначені у вищевказаних повістках, є неправомірними.

Крім того, без відповідного розпорядження територіального центру комплектування та соціальної підтримки вручення особі повістки є неправомірним.

До того ж, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в разі неявки ОСОБА_1 за повістками до другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 04 липня 2023 року та 23 серпня 2023 року протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень мали б бути складені відповідно 05 липня 2023 року та 24 серпня 2024 року, а не 30 серпня 2023 року.

Жодним законодавчим актом не передбачена можливість продовження строку для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час складення 30 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 протоколів про начебто вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, двома працівниками поліції відносно нього одночасно складалися протоколи про його адміністративне затримання та притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 пояснював, що він без адвоката відмовляється надавати будь-які пояснення та наполягав на присутності адвоката під час складання протоколів, однак йому не була надана можливість скористатися правовою допомогою, чим було порушено його право на захист.

Також ОСОБА_1 не був належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відтак розгляд справи у його відсутність є порушенням ст. 268 КУпАП, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваних постановах начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 невірно вказав прізвище ОСОБА_1 , не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які ним були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, належним чином не мотивував свого висновку про його винуватість, що є порушення вимог ст. ст. 7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.

Оскільки оскаржувані постанови винесені з порушенням встановленої процедури та при відсутності належних доказів, тому вони є протиправними та підлягають скасуванню, а провадження в справі необхідно закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024, справу було передано на розгляд судді Зарічанському В.Г.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 05 березня 2024 року позивачу ОСОБА_1 поновлено пропущений процесуальний строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15 березня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Мазія В.С. надійшли додаткові пояснення по справі, у яких він вказує на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а отже оскаржувані постанови винесені без достатніх на те підстав. Під час розгляду матеріалів щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2101 КУпАП, було допущено процесуальні порушення, а саме: не виконано вимоги щодо повідомлення про розгляд справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші вимоги ст. 268 КУпАП щодо обов`язкової участі особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення. В оскаржуваних постановах прізвище позивача вказано як « ОСОБА_7 », замість вірного « ОСОБА_7 ».

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен надати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам позивач категорично заперечує факт його оповіщення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 годину 04 липня 2023 року та на 9 годину 23 серпня 2023 року. Про таке нібито оповіщення позивач дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відкритого з приводу примусового виконання оскаржуваних постанов.

Непідписані ОСОБА_1 повістки № Р3/0550 та № В2/4356 не можуть слугувати належними доказами його оповіщення. Акти про відмову в отриманні цих повісток в присутності ОСОБА_1 не складалися, що може свідчити про їх фальсифікацію (шляхом складення без присутності особи, яка відмовляється від підписання), що в свою чергу тягне недопустимість таких доказів.

Також представник позивача зазначає, що протоколи № 2/173/1 та № 2/174 про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, складені відносно ОСОБА_1 30 серпня 2023 року за відсутності належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення інкримінованих правопорушень, не можуть слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, тим більше, що дані протоколи були складені пізніше ніж через 24 години з моменту виявлення особи, що тягне недопустимість таких доказів через недотримання положень ст. 254 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

03 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення строку для подання відзиву.

У даному відзиві представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити та вказує, що позивачу ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак він проігнорував виклики і у визначений час до призовної дільниці другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, не пройшов медичний огляд, таким чином, не виконав обов`язки, визначені в законах Україні «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу».

Повістка № РЗ/0550 від 03 липня 2023 року та повістка № В2/4356 від 23 серпня 2023 року однозначно є викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, незважаючи на формулювання «Пропонуємо Вам прибути».

Факт належного оповіщення про дату, час та місце прибуття підтверджується актами про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії.

Відмова від отримання та підпису повістки не звільняє від обов`язку з`явитися за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, особливо коли є дані про своєчасне та належне оповіщення військовозобов`язаного громадянина України про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, 30 серпня 2023 року посадовою особою другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено адміністративні протоколи № 2/173/1 та № 2/174 про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Вказані протоколи були складені відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, адже 24-годинний проміжок часу для складання протоколу про адміністративне правопорушення починається з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а не з моменту, коли таке правопорушення можна вважати закінченим.

Про те, що розгляд справ про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відбудеться 08 вересня 2023 року о 10 год. 00 хв. та о 10 год. 30 хв. в кабінеті № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується відеозаписом, з аналізу якого стає зрозуміло, що ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, а також йому повідомлялися його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 68 Конституції України.

В свою чергу, ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколах, у зв`язку з чим було залучено двох свідків, підписами яких підтверджується, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, а також належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув, хоч і усвідомлював, що в разі його відсутності, справа може бути розглянута без нього.

Враховуючи вищезазначене, а також враховуючи, що ОСОБА_1 не надав доказів, які підтверджують поважність причин його неприбуття 04 липня 2023 року відповідно до повістки № РЗ/0550 та 23 серпня 2023 року відповідно до повістки № В2/4356 до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову № 1668 та постанову № 1669 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Дійсно, прізвище позивача відрізняється від прізвища, зазначеного у вищевказаних постановах, однак у паспорті позивача його прізвище виконане рукописом, через що виникають складнощі у розпізнаванні тексту. При цьому, при складанні протоколів позивач відмовився уточнити своє прізвище.

Твердження позивача про те, що він не знав про накладення на нього адміністративного стягнення, не відповідає дійсності, оскільки позивач був присутній при складанні відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, а 28 грудня 2023 року він відмовився від отримання листа від ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому знаходились постанови № 1668 та № 1669, у зв`язку з чим лист було повернуто до відправника.

Отже, строк для оскарження постанов № 1668 та № 1669 від 08 вересня 2024 року має обчислюватись з моменту відмови від їх отримання, а саме з 28 грудня 2023 року, а враховуючи, що позивач звернувся до суду лише 04 березня 2024 року, тобто з пропуском встановленого КАС України десятиденного строку, позовна заява має бути залишена без розгляду на підставі 3 ст. 123 КАС України.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 04 квітня 2024 року було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 оригінали конверта, яким позивачу ОСОБА_1 надсилалися постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, та фіксального чеку про відправлення.

08 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Чудака В.Д. надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує, що відзив на позовну заяву поданий стороною відповідача поза межами строку, встановленого судом для подання відзиву, без поважних причин його пропуску, тому не може бути взятий судом до уваги.

Разом з тим, з долученого до відзиву відеозапису чітко видно, що з ОСОБА_1 спілкуються два працівники поліції, а працівник ІНФОРМАЦІЯ_4 тихенько зачитує протокол, який ніхто не слухає і не може слухати, бо в цей час ОСОБА_1 розмовляє з працівниками поліції. Тобто, даним відеозаписом не підтверджується, а навпаки спростовується твердження відповідача про належне повідомлення позивача.

Як в оскаржуваних постановах, так і на конверті прізвище позивача вказано невірно, що і стало причиною повернення листа. В такому випадку відповідач був зобов`язаний виправити помилку в прізвищі та повторно направити ОСОБА_1 рекомендованого листа з постановами. Однак, відповідач дану обставину проігнорував, а ОСОБА_1 , не відкриваючи листа, ніяким чином не міг дізнатися про його вміст, тому твердження відповідача про те, що строк на оскарження постанов слід рахувати з 28 грудня 2023 року є безпідставним.

Окрім того, відповідачем до відзиву не додано жодного розпорядження, згідно якого ОСОБА_1 слід було виписати повістку, а тому виписка повісток не начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , без відповідного розпорядження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки є неправомірною та здійснюється всупереч ст. 19 Конституції України.

19 квітня 2024 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача зазначає, що з наданого відеозапису чітко видно та чутно, як позивача попередили про складання протоколу, а також надали для ознайомлення матеріали, відповідно до яких складається протокол про адміністративне правопорушення, а саме повістку та акт відмови в отриманні повідомлення. Окрім відвертої зневаги позивача до процесу та його учасників, видно, як ОСОБА_1 повторно повідомили про складання адміністративного протоколу. В подальшому, позивачу втретє нагадали про складання протоколу, після чого ОСОБА_1 відмовився від його підпису. Те, що позивач не слухав співробітників другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 виключно його проблема, оскільки ОСОБА_1 тричі був повідомлений, що відносно нього складається протокол. В момент повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи останній не розмовляв з працівниками поліції. Окрім цього, на відео зафіксовано, як співробітник ІНФОРМАЦІЯ_3 чітко та гучно зачитує ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Незважаючи на те, що присутність адвоката при врученні повістки можлива, вона не обов`язкова. Враховуючи, що відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у період воєнного часу на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладаються функції проведення мобілізаційних заходів, необхідних для забезпечення обороноздатності держави, ІНФОРМАЦІЯ_7 , в тому числі його відділи, залучені до мобілізаційних заходів, в тому числі до оповіщення громадян України про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому очікувати на прибуття адвоката, коли його присутність не обов`язкова, не є доцільним.

Незалежно від того, чи розписався ОСОБА_1 у повістці, він знав про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак свідомо проігнорував виклик та не прибув у зазначені на повістці дату, час та місце, які також були повідомлені йому в усній формі.

Окрім того, неявка за викликом у зазначені на повістці дату, час та місце є триваючим правопорушенням. Відповідно, якщо ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , початком обліку часу для накладення адміністративного стягнення слід рахувати день, коли ОСОБА_1 був виявлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після виявлення ОСОБА_1 , протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, було складено на протязі 24 годин.

Бездіяльність ОСОБА_1 , а саме постійне ухилення від військового обліку, слід рахувати як триваюче правопорушення. Відповідно, протоколи № 2/173/1 та № 2/174 від 30 серпня 2023 року є належними та допустимими доказами.

Відеозапис також підтверджує той факт, що ОСОБА_1 знав про складені відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, знав про орган, який склав ці протоколи і все одно відмовився від отримання листа з постановами про притягнення його до адміністративної відповідальності, мотивуючи це тим, що на конверті неправильно зазначена одна буква в прізвищі, попри те, що всі інші дані були зазначені вірно.

При цьому, на довідці про причини повернення/досилання, яка прикріплена до конверту, немає такої причини повернення, як «Неправильно зазначене прізвище». В даному випадку в графі «Неправильно зазначена (відсутня) адреса» слово «адреса» закреслене, а трохи вище рукописом додано слово «прізвище». Також на конверті можна побачити відмітку в графі «адресат відмовився». Враховуючи зазначене, слід зробити висновок, що ОСОБА_1 знав, що лист адресовано йому, проте свідомо відмовився від його отримання, зазначивши, що його прізвище зазначене неправильно.

За таких обставин, строк оскарження постанов № 1668 та № 1669 від 08 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення був пропущений.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 26 квітня 2024 року постановлено продовжити строк на подання відзиву на позов та прийняти відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цією ж ухвалою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі залишено без розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2024 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2024 року, справу направлено до Крижопільського районного суду Вінницької області для продовження розгляду. Як зазначено у постанові суду апеляційної інстанції, встановивши, що відправлення адресовано іншій особі, ОСОБА_1 не мав обов`язку його отримувати. Необізнаність особи про наявність постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, встановленого ст. 286 КАС України.

12 липня 2024 року постановлено ухвалу, якою задоволено заяву позивача про відвід судді Зарічанського В.Г. від розгляду даної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2024, дану справу передано на розгляд судді Кантонистій О.О.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 12 липня 2024 року в справі призначено судове засідання на 22 липня 2024 року.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 22 липня 2024 року за клопотанням представника позивача адвоката Чудака В.Д. розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні 11 вересня 2024 року позивач та його представник адвокат Чудак В.Д. підтримали позовні вимоги у повному обсязі за обставин, викладених у позові, додаткових поясненнях та відповіді на відзив. Окрім того, підтримали заявлене у позовній заяві клопотання про витребування з архіву Крижопільського районного суду справи № 134/1539/23 та огляд в судовому засіданні відеозапису, який міститься в цій справі, від клопотання про виклик свідків відмовилися. Також просили долучити до матеріалів справи відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.07.2024 року № 952/11/9811, з якої вбачається, що сам відповідач підтвердив, що неправильне написання прізвища на повістці виключає факт належного оповіщення особи.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Заслухавши позивача, його представника адвоката Чудака В.Д., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 08 вересня 2023 року винесено постанову № 1668 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Крім того, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 08 вересня 2023 року винесено постанову № 1669 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Вирішуючи питання наявності складу інкримінованих адміністративних правопорушень в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваними постановами рішення, суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов) передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі вчинене у особливий період.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП необхідним є встановлення однієї або двох кваліфікуючих ознак правопорушення: повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, або вчинення такого порушення в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (Закон України «Про оборону України»).

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Вирішуючи обґрунтованість доводів сторони позивача, судом береться до уваги те, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст. 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

03 квітня 2024 року представник відповідача подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог стороною відповідача надано суду копії: повістки № РЗ/0550 від 03 липня 2023 року, акта про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії від 03 липня 2023 року, рапорту офіцера відділення рекрутингу та комплектування другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 від 04.07.2023 року, повістки № В2/4356 від 23 серпня 2023 року, акта про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії від 23 серпня 2023 року, рапорту офіцера відділення рекрутингу та комплектування другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 від 23.08.2023 року, протоколу № 2/173/1 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 30.08.2023 складеного відносно ОСОБА_1 , протоколу № 2/174 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 30.08.2023 складеного відносно ОСОБА_1 , постанови № 1668 за справою про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, постанови № 1669 за справою про адміністративне правопорушення від 08 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а також відеозапис, на якому зафіксовано складання 30 серпня 2024 року протоколів № 2/173/1 та № 2/174.

Суд, об`єктивно дослідивши в судовому засіданні заперечення, аргументи та міркування відповідача щодо предмета спору, перевіривши обставини належного повідомлення позивача про його виклики на 04 липня 2023 року та на 23 серпня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоч і в усній формі, як про це зазначає відповідач у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив, перевірити матеріали справи про адміністративне притягнення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1КУпАП, враховує наступне.

Предметом розгляду даної справи є постанови № 1668 та № 1669 від 08 вересня 2023 року, винесені начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення, як зазначено у цих постановах, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 серед іншого вказує, що його не було оповіщено належним чином про необхідність прибуття 04 липня 2023 року та 23 серпня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтак в нього був відсутній обов`язок такої явки.

Суд погоджується з такими доводами позивача.

Так, згідно акта про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії від 03 липня 2023 року, ОСОБА_1 був повідомлений, що він відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на підставі повістки № РЗ/0550, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , повинен з`явитися до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 03.07.2023 року о 09 годині для проходження військово-лікарської комісії.

В даному акті вказано, що при його складанні велася відеофіксація на службову боді-камеру. Разом з тим, відповідного відеозапису суду не надано, а в самому акті відсутні дані про свідків та їхні підписи.

Згідно акта про відмову в отриманні повістки для проходження військово-лікарської комісії від 03 липня 2023 року, ОСОБА_1 був повідомлений, що він відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на підставі повістки № 4356, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , повинен з`явитися до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 23.08.2023 року о 09 годині для проходження військово-лікарської комісії. При цьому, як в самому акті, так і повістці № В2/4356 прізвище особи, яка викликається, вказано як « ОСОБА_7 ». Також в акті відсутні відомості про місце роботи свідків, що позбавляє суд можливості встановити чи не відносяться вони до заінтересованих осіб (працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 ). До того ж, дані про одного із свідків, а саме його прізвище та по батькові, вказані вкрай нерозбірливо.

З огляду на те, що єдиними доказами оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 є акти про відмову в отриманні повісток, один з яких не містить підпису свідків, а в іншому невірно вказано прізвище позивача, що дає підстави для сумніву щодо належного встановлення особи, на ім`я якої було виписано повістку, на думку суду, такі докази беззаперечно не можуть бути взяті за основу в якості підтвердження обставин вручення повісток та відмови позивача від їх отримання.

Таким чином, враховуючи повне заперечення позивача про спробу вручення йому повісток, відповідач на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України має довести належними доказами існування таких фактів та як наслідок належне інформування позивача про обов`язок його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 04 липня 2023 року та 23 серпня 2023 року.

Разом з цим, за встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено вжиття усіх заходів, спрямованих на інформування позивача про обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому твердженням позивача про не отримання ним повісток під час розгляду справи залишились неспростованими відповідачем та наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, а тому в його діях відсутній склад інкримінованих адміністративних правопорушень.

За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи.

Суд вважає помилковими доводи сторони відповідача про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протоколи про адміністративні правопорушення № 2/173/1 та №2/174 від 30.08.2023 року, в яких вказані дата, час та місце розгляду справи, позивачем не підписані. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні належні докази поінформованості позивача про час та місце розгляду справи, зокрема, рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представнику. Суд не вважає належним повідомленням зачитування вголос протоколу про адміністративні правопорушення. Слід зазначити, що протоколи № 2/173/1 та № 2/174 складалися 30 серпня 2023 року в приміщенні поліції, куди ОСОБА_1 був доставлений для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Вказані протоколи складалися майже одночасно, що підтверджується переглянутими в судовому засіданні відеозаписами, один з яких був наданий позивачем, а інший знаходиться в матеріалах справи № 134/1539/23, про витребування якої клопотала сторона позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Відповідно до частин 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на той факт, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та відповідно наявність події і складу вказаних адміністративних правопорушень, суд вважає, що постанови № 1668 та № 1669 від 08 вересня 2023 року винесені без додержання законності та підлягають скасуванню, а провадження по справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи ставки судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір», та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 1 січня 2024 року (3028 грн.), позивач при зверненні до суду з даним позовом мав би сплатити 1211,20 грн. судового збору (по 605,60 грн. за кожну з двох позовних вимог про скасування постанов). Натомість позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Позивач має право звернутись до суду з клопотаннями про повернення йому суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 283, 286 КУпАП, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 1668 від 08 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 1669 від 08 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя