Справа № 360/474/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року справа №360/474/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 р. у справі № 360/474/24 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

06 травня 2024 року адвокат Гребенар Олексій Володимирович (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області (далі відповідач), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 36 від 08.04.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою про призначення пенсії від 30.03.2024 року із зарахуванням до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997.

В обґрунтування вимог зазначено, що 30.03.2024 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (звернення № 178).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області № 36 від 08.04.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з недосягненням 50 річного віку та відповідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з не підтвердженням статусу внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається із рішення, відповідачем були встановлені: дата народження позивача 11.01.1974 та його вік 50 років. Страховий стаж позивача становить 22 роки 3 місяці 11 днів, а з урахуванням пільгового обчислення становить 37 років 8 днів. Пільговий стаж за Списком № 1 становить 15 років 4 місяці 14 днів, а пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202 (25) становить 4 роки 1 місяць 20 днів.

За результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997 згідно записів трудової книжки від 24.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки відсутня назва підприємства. Зазначено, що особа матиме право на пенсійну виплату при наданні підтверджуючої довідки про статус внутрішньо переміщеної особи.

Представник позивача вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до загального стажу роботи позивача періоду його роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997 та відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на не підтвердження у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи та недосягненням 50 річного віку, а тому вважає рішення протиправним, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 р. у справі № 360/474/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.04.2024 № 36 про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 період роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997 та повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії від 30.03.2024 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати частково рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, зобов`язанні відповідача повторно розглянути заяву від 30.03.2024 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та стягненні з позивача судового збору, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою про призначення пенсії від 30.03.2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції була застосована норма Закону, яка не підлягала застосуванню та не застосовано ту норма Закону, яку необхідно було застосувати до спірних правовідносин.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 30.03.2024 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком у відовідності до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За наслідками розгляду заяви позивача про призначання пенсії від 30.03.2024 та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії від 08.04.2024 № 36.

У рішенні зазначено, що частиною другою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1) визначено, що необхідний для призначення пенсійний вік становить 50 років, необхідний пільговий стаж становить 10 років, необхідний страховий стаж - 25 років.

Вік заявника - 50 років.

Страховий стаж становить 22 роки 3 місяці 11 днів.

Страховий стаж з урахуванням пільгового обчислення особи становить 37 років 8 днів.

Пільговий стаж особи за Списком №1 становить 15 років 4 місяці 14 днів. Пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202(25) становить 4 роки 1 місяць 20 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997, згідно записів трудової книжки від 24.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки відсутня назва підприємства.

До страхового стажу не зараховано період роботи з 13.10.2014 по 19.10.2014, згідно записів трудової книжки від 24.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків. До страхового стажу не зараховано періоди з 01.04.2017 по 24.09.2018, з 01.10.2018 по 30.04.2020, з 01.05.2020 по 11.06.2020, згідно записів трудової книжки від 24.06.1991 НОМЕР_1 , оскільки записи зроблені підприємствами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, а згідно частиною 3 статті 9 Закону України „ Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, непередбаченому Законом. Частиною 3 статті 9 Закону України „ Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що будь-який акт ( рішення, документ), виданий такими органами чи особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

За доданими документами до пільгового стажу роботи, який визначений статею 114 Закону №1058, зараховані всі періоди відповідно до поданих документів.

Згідно реєстру застрахованих осіб враховано всі періоди трудової діяльності.

Заявник не працює.

Особа матиме право на пенсійну виплату при наданні підтверджуючої довідки про статус внутрішньо переміщеної особи.

На підставі зазначеного відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з недосягненням 50 річного віку та відповідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з не підтвердженням статусу внутрішньо переміщеної особи.

Отже, враховуючи заявлені позовні вимоги та положення частини другої статті 9 КАС України, спірним періодом загального страхового стажу позивача є період роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 24.06.1991 містить такі записи щодо спірних періодів роботи:

- 12.05.1995 прийнято асфальтобетонщиком за 4 розрядом в АБЗ (запис №4, наказ 87-ок від 12.05.1995);

- 26.08.1997 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (запис №5, наказ №110-окк від 26.08.1997).

Зазначені записи завірені підписом посадової особи та печаткою підпиємства Антрацитівське районне ремонтно-будівельне управління.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.ї

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Статтею 114 Закону № 1058-ІV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), положення якої кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Надана позивачем трудова книжка містить належним чином здійснені записи щодо його роботи у період з 12.05.1995 по 26.08.1997, а саме: наявні дати та номери наказів про прийняття та звільнення з роботи, записи засвідчені відповідною печаткою підприємства та підписом відповідальної особи і дефектів їх вчинення не має, тобто відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58, а тому відсутня необхідність у наданні уточнюючих довідок.

Крім того, суд зазначає, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Отже, судом встановлено, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997 на підставі записів його трудової книжки.

Щодо посилань відповідача на не підтвердження позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи суд зазначає, що позивач як громадянин України відповідно до статті 46 Конституції України має право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, а конституційне право позивача не може бути поставлено у залежність від місця його реєстрації чи проживання, а тому такі посилання не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії особі.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 21-1 (далі Порядок № 21) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

З огляду на зазначене, рішення відповідача від 08.04.2024 № 36 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, суд першої інстанції дійшов наступного висновку. Положеннями частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається при наявності таких умов:

- після досягнення 50 років;

- за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивач досяг 50 років, а його пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 4 місяці 14 днів, що відповідає вимогам зазначеної статті.

Однак, страховий стаж позивача становить 22 роки 3 місяці 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Враховуючи те, що судом встановлена у цьому рішенні протиправність відмови відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997 (02 роки 03 місяці 14 днів), зазначений період підлягає зарахуванню до вже наявного у позивача стажу у 22 роки 3 місяці 11 днів. Проте навіть після його зарахування страховий стаж позивача є меншим за встановлений мінімальний страховий стаж, який повинен становити 25 років, а саме: 24 роки 06 місяців 25 днів (22 роки 3 місяці 11 днів + 02 роки 03 місяці 14 днів).

Таким чином, після зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997 страховий стаж позивача є меншим ніж 25 років, а тому відсутні підстави для призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та задоволення позовних вимог в цій частині.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць пенсія за віком на пільгових умовах призначається після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Однак за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків.

Аналізуючи вказану норму права, слід зазначити, що так для можливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідна одночасна наявність певних умов, таких як: - після досягнення 50 років; - за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Але на певний проміжок часу, а саме на час впровадження пенсійної реформи до 01 квітня 2024, законодавці передбачили можливість виходу на пільгову пенсію у разі відсутності необхідного 25-ти річного стажу роботи при наявності у чоловіків не менше 24 років 6 місяців такого страхового стажу.

Крім того, цією нормою права конкретизовано, що саме при наявності на дату досягнення певного віку, тобто 50 років, необхідного мінімального страхового стажу особа буде мати право на пенсію.

Як вбачається із наданих позивачем документів, а саме копії паспорта, позивач досяг 50 років 11 січня 2024 року (дата народження позивача 11.01.1974) Тобто на дату досягнення 50 років 11 січня 2024 у позивача було необхідні 24 роки 06 місяців страхового стажу, а саме 24 роки 6 місяців 25 днів.

Також необхідно зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Згідно до п. 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Як вбачається із відомостей вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису позивача днем звернення за пенсією у позивача було саме 30 березня 2024 року, звернення № 178.

Тобто вказане звернення за призначенням пенсії було вчинено до 01 квітня 2024 року, а отже, ніяким чином на позивача не розповсюджують дію норми щодо необхідності для призначення пенсії 25 років страхового стажу. У позивача повинно бути тільки 24 роки 6 місяців страхового стажу.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції була застосована норма Закону, яка не підлягала застосуванню та не застосовано ту норма Закону, яку необхідно було застосувати до спірних правовідносин.

При викладених обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а рішення суду першої інстанції слід змінити.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду зміні.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 р. у справі № 360/474/24 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 р. у справі № 360/474/24 змінити.

В абзаці першому резолютивної частини рішення слова «задовольнити частково» замінити словами «задовольнити повністю».

Абзац третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою про призначення пенсії від 30.03.2024 року із зарахуванням до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 12.05.1995 по 26.08.1997».

Абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення виключити.

Абзац шостий вважати абзацом четвертим резолютивної частини рішення, та в якому цифри та слова «484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок)» замінити цифрами та словами «968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок)».

У іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 р. у справі № 360/474/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 26 вересня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко