Справа № 361/2/23
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2024-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/2/23
провадження № 2-а/361/20/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6102524 від 31 жовтня 2022 року, винесену молодшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі інспектор поліції) Сергійчуком Андрієм Анатолійовичем, про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 31 жовтня 2022 року відносно неї інспектором поліції складено постанову серії ЕАР № 6102524 за те, що 31 жовтня 2022 року о 11.48 год. вона за адресою місто Київ, вул. Кисловодська, 98, керувала транспортним засобом марки Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , із обладнаними засобами пасивної безпеки та була непристебнутою ременем безпеки, чим порушила п. 2.3 в Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Із даною постановою позивач не згодна, оскільки ПДР України вона не порушувала, посилалася на те, що при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором поліції ОСОБА_2 не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, за відсутності доказів вчиненого нею адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи на її прохання надати докази вчиненого нею адміністративного правопорушення, інспектор поліції її прохання проігнорував. Крім того, адреса яка зазначена у постанові місто Київ, вулиця Кисловодська, 98, знаходиться понад 2-3 км від місця розгляду справи.

Вважає, що в порушення вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП інспектор поліції Сергійчук А.А. розгляд справи про притягнення її до адміністративне правопорушення здійснив за відсутності доказів її вини, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Столяр О.А. подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримує повністю, просив суд його задовольнити.

Відповідач Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явилося, його представник ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що інспектор поліції при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

31 жовтня 2022 року інспектором поліції Сергійчуком А.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6102524, якою позивача ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із даної постанови вбачається, що 31 жовтня 2022 року 11.48 год. у місті Київ, вулиця Кисловодська, 98, водій ОСОБА_4 керувала транспортним засобом Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 , із обладнаними засобами пасивної безпеки та була непристебнутою ременем безпеки, чим порушила вимоги п. 2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

У підпункті в п. 2.3 ПДР України встановлено, що на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 272/72/24.

У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 категорично заперечує вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 121 КУпАП, та вказує на те, що вона їхала в автомобілі пристебнутою ременем безпеки.

Відповідач Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції доводи позивача про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувало, доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України та вчинення нею адміністративного правопорушення суду не надали та оскаржувана постанова їх не містить. Будь-яких доказів на підтвердження того, яким чином інспектор поліції зафіксував порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР України із оскаржуваної постанови теж не вбачається.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, зокрема, здійснення відповідних замірів, показання свідків, відеофіксація тощо.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що інспектор поліції Сергійчук А.А. у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини позивача сформовано лише на одних даних сприйняття співробітником поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, доказів, які б підтверджували наявність або відсутність вини позивача.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а виклав правовий висновок та зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 вимог та вказаних у позові обставин, відповідачем суду не надано, доводи позивача про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення відповідачем не спростовані, доказів на підтвердження порушення ПДР України та вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду відповідачем не надано та оскаржувана постанова їх не містить.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, якими обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, оскільки правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. відповідачем належними доказами у суді не доведена.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова серії ЕАР № 6102524 від 31 жовтня 2022 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6102524 від 31 жовтня 2022 року, винесену молодшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Сергійчуком Андрієм Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.