Справа № 420/18394/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18394/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року про прийняття звіту про виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська Морська академія» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (далі Інститут), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні за період з 26.06.2019 по 24.06.2023;

- зобов`язати виплатити грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, в розмірі середнього грошового забезпечення за останні два місяці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд визнав протиправними дії Інституту щодо несвоєчасного проведення з ОСОБА_2 розрахунку при звільненні за період з 27.06.2019 по 24.06.2023.

Також суд зобов`язав Інститут виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, в розмірі середнього грошового забезпечення за останні два місяці.

Дане судове рішення набрало законної сили на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року.

30 травня 2024 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року, на підставі статті 382 КАС України, шляхом подання звіту про його виконання.

Мотиви даної заяви полягають у тому, що 25.04.2024, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року, відповідач виплатив ОСОБА_2 52 987,90 грн. (сума з відрахуванням податків та зборів).

Разом з тим, очікувана сума нарахування за вказаним судовим рішенням складає 156 402 грн, оскільки останніми двома повними місяцями служби позивача були квітень та травень 2019 року, грошове забезпечення за ці два місяці складало 26067 грн, яке слід помножити на шість місяців, що дорівнює 156 402 грн.

За таких обставин, на думу представника ОСОБА_2 , рішення суду по даній справі не можна вважати таким, яке виконане у повному обсязі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року зобов`язано Інститут подати до суду письмовий звіт про виконання рішення суду від 28.08.2023, у місячний термін з дня отримання копії ухвали.

01 липня 2024 року від Інституту до Одеського окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання судового рішення від 28.08.2023.

У цьому звіті Інститут указує на те, що судом не визначено конкретну суму, яку необхідно було виплатити позивачу. У зв`язку з цим, були застосовані правові висновки Верховного Суду щодо застосування статті 117 КЗпП України, викладені у постанові від 30.11.2020 по справі №480/3105/19, які полягають у пропорційності суми грошового забезпечення, що повинна бути виплачена за час затримки розрахунку при звільненні- сумі, яка не була виплачена при звільненні.

До даного звіту Інститут надав розрахунок грошового забезпечення полковника ОСОБА_2 за період з 27.06.2019 по 24.06.2023.

Так, згідно цього розрахунку, грошове забезпечення за період з дня звільнення по день розрахунку, але не більш як за шість місяців становить 154 988,19 грн. Всього сума при звільненні мала складати 138 112,54 грн із них 58 652,20 грн. грошова компенсація за додаткову відпустку як учаснику бойових дій. Отже, відсоток недоплати від загальної суми виплат при звільненні становить 42,47% (58652,20/138112,54 х 100%: 42,47%). За таких обставин, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має становити 65 823,48 грн. (154988,19 х 42,47%).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року прийнято звіт Інституту про виконання судового рішення в даній справі.

Приймаючи звіт, суд першої інстанції погодився з доводами Інституту щодо правомірності застосування правових висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 про застосування істотності частки недоплаченої суми та вважав, що є правомірними дії Інституту щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 52 987,90 грн.

Вважаючи дану ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Інститут у тридцятиденний строк, з дня отримання судового рішення, подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 28.08.2023.

Мотиви апеляційної скарги полягають у тому, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 зобов`язано Інститут виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, в розмірі середнього грошового забезпечення за останні два місяці.

Тобто, згідно резолютивної частини рішення, ОСОБА_2 мав законне очікування на отримання грошового забезпечення за затримку розрахунку при звільненні за шість місяців. Однак, на думку скаржника, Інститут, виконуючи судове рішення, безпідставно застосував істотність частки недоплаченої суми та виплатив лише 52 987,90 грн., замість 156 402 грн.

Скаржник також указує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд, розглядаючи апеляційну скаргу Інституту на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023, відхилив їх доводи щодо необхідності застосування висновків Верховного Суду про застосування істотності частки недоплаченої суми.

Тому, на думку скаржника, рішення суду від 28.08.2023 не виконано в повному обсязі, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про прийняття звіту Інституту про виконання судового рішення.

Інститут не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі, а тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

За правилами частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Інститут, виплатити ОСОБА_2 грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, в розмірі середнього грошового забезпечення за останні два місяці.

Виконуючи дане судове рішення, Інститут виплатив ОСОБА_2 52 987,90 грн. (сума з відрахуванням податків та зборів), застосувавши істотність частки недоплаченої суми.

Однак, резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 містить приписи про те, що сума грошового забезпечення за затримку розрахунку при звільненні мала бути розрахована за шість місяців. За підрахунками Інституту це 154 988,19 грн.

Понад те, в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року, якою було залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 наголошено таке.

Зокрема, суд апеляційної інстанції указав, що 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким внесені зміни до статті 117 КЗпП України за змістом яких текст цієї статті викладено в такій редакції:

«У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

Таким чином, починаючи з 19.07.2022 стаття 117 КЗпП України передбачає відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні, зокрема, виплату працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак не більш як за шість місяців.

А відтак, враховуючи, що виплата належних працівникові сум була здійснена 24.06.2023, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини охоплюються періодом дії статті 117 КЗпП України в редакції від 19.07.2022.

При цьому, суд апеляційної інстанції указав, що висновки Верховного Суду про істотність частки не можуть бути застосовані, оскільки з 01.07.2022 відбулись зміни у законодавстві та, на даний час, у разі якщо роботодавець своєчасно не розрахувався з працівником, то розмір його відповідальності обмежений виплатою працівникові середнього заробітку за шість місяців.

За такого правового регулювання, слід констатувати, що Інститут проігнорував доводи, викладені в судових рішеннях, а також приписи резолютивної частини рішення суду першої інстанції та виконав судове рішення неналежним чином, на свій розсуд.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийнявши звіт Інституту про виконання рішення суду, порушив норми процесуального права, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про зобов`язання Інститут у тридцятиденний строк з дня отримання даного судового рішення подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 28.08.2023.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не проводиться.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції про прийняття звіту не відноситься до переліку тих, що підлягають касаційному оскарженню в розумінні приписів частини 2 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2024 року про прийняття звіту скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська Морська академія» (код за ) подати до Одеського окружного адміністративного суду у тридцятиденний строк звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі №420/18394/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 26.09.2024.