Справа № 420/6211/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6211/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 53 від 14.09.2023, зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи, призначити пенсію за вислугу років, вирішив адміністративний позов задовольнити частково.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії за вислугою років № 53 від 14.09.2023.

(2). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в яслах-садку № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.08.1987 по 31.12.1998.

(3). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення, тобто з 14.09.2023 з урахуванням періоду роботи в яслах-садку № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.08.1987 по 31.12.1998.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідач 1 протиправно не зарахував спірний період її роботи до страхового стажу, оскільки її трудова книжка знаходилась в закладі дошкільної освіти «Усмішка» з моменту її прийняття на роботу, а саме з 03.08.1987 позивач не мала змоги перевірити правильність її заповнення, а отримала трудову книжку лише після вторгнення російської федерації на території України, коли позивач була вимушена виїхати зі свого місця проживання. При цьому, позивач зазначила, що невідповідність виправлення запису у її трудовій книжці не може бути підставою для виключення періоду з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, а це не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Щодо надання уточнюючих довідок з приводу спірного періоду роботи позивач зазначила, що місто Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади, де розташований комунальний заклад «Лисичанський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №5 «Усмішка» входить до переліку територій, які тимчасово окуповані російською федерацією, а тому позивач не має можливості отримати підтверджуючі архівні довідки про прийняття її на роботу. Крім того, позивач зазначила, що періоди роботи позивача також можуть підтвердити тодішня завідувачка закладу, а також колега позивача, з якою вона працювала з моменту прийняття її на роботу, на підтвердження чого позивач додала до позову їх письмові заяви з відповідними поясненнями.

(б) Позиція Відповідача

21.03.2024 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, представник зазначив, що відповідно до наданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів її загальний страховий стаж складає 26 років 04 місяці 03 дні, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 відсутній. При цьому, відповідач зазначив, що не враховано до стажу період роботи згідно з трудовою книжкою з 03.08.1987 по 31.12.1998 виправлення номеру наказу про прийняття на роботу не завірено належним чином (не зазначено посаду та відсутній підпис посадової особи); не надано уточнюючу довідку про перебування чи не перебування у відпусках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною.

Таким чином, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний стаж за вислугу років (26 років 6 місяців станом на 11.10.2017).

29.05.2024 від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Представник зазначив, що право на пенсію за вислугу років мають особи після досягнення віку встановленого ст.55 ЗУ №1788 та які станом на 11.10.2017 мають необхідний стаж роботи за спеціальністю не менше 26 років 06 місяців. Тобто після 11.10.2017 не зараховується до спеціального стажу період роботи за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років.

При цьому, представник наголосив, що стаж роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 становить лише 26 років 04 місяці 03 дні, що є недостатнім для призначення їй пенсії за вислугу років.

(в). Відповідь на відзив

27.05.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона просила задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, які викладені в позовній заяві.

ІІІ Процедура та рух справи

04.03.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07.05.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до участі у справі, як другого відповідача.

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

08.09.2023 позивач звернулась до відповідача 2 із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності відповідачем 1 та прийнято оскаржуване рішення від 14.09.2023 № 53, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний стаж за вислугу років (26 років 6 місяців станом на 11.10.2017).

В якості підстав для прийняття такого рішення відповідач 1 зазначив: відповідно до наданих до заяви документів (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, довідка про навчання, диплом, довідки про підтвердження стажу) загальний страховий стаж позивача складає 26 років 04 місяці 03 дні, стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 відсутній. При цьому, відповідач зазначив, що не враховано до стажу період роботи згідно з трудовою книжкою з 03.08.1987 по 31.12.1998 виправлення номеру наказу про прийняття на роботу не завірено належним чином (не зазначено посаду та відсутній підпис посадової особи); не надано уточнюючу довідку про перебування чи не перебування у відпусках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною.

IV. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

У розумінні абз.22 статті 1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацами 1, 2 пункту 16 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058, в редакції Закону № 2148, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом статті 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом, відповідачем в оскаржуваному рішенні, зазначено про те, що не враховано до стажу період роботи згідно з трудовою книжкою з 03.08.1987 по 31.12.1998 виправлення номеру наказу про прийняття на роботу не завірено належним чином (не зазначено посаду та відсутній підпис посадової особи).

З цього приводу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Разом з тим, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що відсутність підпису відповідальної особи при звільненні з роботи та наявність виправлень не завірених належним чином не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Суд також наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, від 17.07.2018 року у справі №220/989/17, від 19.12.2019 року у справі №307/541/17.

Враховуючи викладене, відмова відповідача 1 у зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду роботи відповідно до записів трудової книжки є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника.

Таким чином, оскаржуване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд встановив, що позивач в прохальній частині позову просить призначити пенсію за вислугу років з дня звернення, тобто з 14.09.2023, проте відповідно до фактичних обставин вказаної справи позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 08.09.2023, а тому позовні вимоги в цій частині належать до часткового задоволення.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову в призначенні пенсії за вислугою років № 53 від 14.09.2023.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в яслах-садку № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.08.1987 по 31.12.1998.

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення, тобто з 08.09.2023, з урахуванням періоду роботи в яслах-садку № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.08.1987 по 31.12.1998.

5.У задоволенні решти вимог відмовити.

6.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять),20 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач? ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ, адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: вул. Канатна, 83 м. Одеса, 65012; .

Суддя Оксана БОЙКО