Справа № 420/2636/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2636/22
27 вересня 2024 року м. Одеса
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, 5) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження з 01 квітня 2019 року пенсії по інвалідності ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність (максимальним розміром). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок і виплату пенсії по інвалідності без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та сплатити виниклу заборгованість, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22, набрало законної сили 31.05.2022 року, та на його виконання 14.09.2022 року видано виконавчий лист.

22.04.2024 до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вхід. № 15280/24) про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 у справі № 420/2636/22.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 (від 18.04.2024 року за вхід. № 15280/24) про встановлення судового контролю по справі № 420/2636/22, задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () подати до Одеського окружного адміністративного суду протягом 30 днів, з дня отримання даного судового рішення, звіт про виконання у повному обсязі Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22.

26 вересня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов звіт (вхід. №46367/24) про виконання рішення, в якому відповідач просить суд прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення суду у справі № 420/2636/22.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що на виконання рішення суду Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22, яке набрало законної сили 31.05.2022, ОСОБА_1 15.06.2022 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 по інвалідності без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність (копія перерахунку пенсії додається). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 становив 26464,80 грн (копія перерахунку пенсії додається). Виплата ОСОБА_1 нового розміру пенсії підтверджується cкріншотом з його електронної пенсійної справи (скріншот з електронної пенсійної справи додається). Сума доплати за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 з урахуванням фактично виплачених сум склала 356847,20 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 1167. В бюджеті Головного управління на 2022 рік зі змінами (копія додається) на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачено 41695,80 тис. грн. Бюджет Головного управління, передбачений на 2022 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано (копія Звіту про виконання бюджету 2022 року додається). Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 631. Головному управлінню на 2023 рік зі змінами передбачено коштів на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, в сумі 22,637 млн. грн (копія додається).

Бюджет Головного управління, передбачений на 2023 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано. Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено. Тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 3 квартал 2024 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду (копія додається). Станом на 24.09.2024 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 20.09.2020 включно.

На лист Головного управління від 20.05.2024 № 1500-0503- 5/75413, яким здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для виплати ОСОБА_1 нарахованого боргу по справі № 420/2636/22 Пенсійний фонд України листом від 29.05.2024 № 2800-040203-9/32894 повідомив, що бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік на сьогодні не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік після його затвердження. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили, згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 (копія листа додається). Листом Головного управління від 14.08.2024 № 1500- 0403-5/125861 здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо сформування бюджетного запиту для виділення коштів та формування додаткової відомості на серпень 2024 з Державного бюджету України з метою виплати за постановою суду по справі № 420/2636/22 (копія листа додається).

З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 24.09.2024 за № 260687), необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин (скріншот додається).

Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 в сумі 356847,20 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України (копія розрахунку на доплату пенсії додається).

Так, вирішуючи питання прийняття звіту, встановлення нового строку на подання звіту про виконання судового рішення, або накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, суд виходить із наступного.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, виходячи з вищенаведеного, законодавцем за наслідками розгляду звіту передбачено вичерпний перелік дій суду.

Суд зазначає, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Таким чином, враховуючи вище окреслене, судом встановлено, що Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22, яким задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відповідачем у повному обсязі не виконано.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.2-4 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні приписи містить стаття 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абз.3 п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, у Рішенні від 26.06.2013 року Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту, а відтак, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Судом, з урахуванням вищевикладеного, встановлено, що поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області звіт щодо виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22, фактично є безпідставним та документально не підтвердженим.

Згідно з ч.2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - відмовити, та з урахуванням ч. 2 ст. 382 КАС, встановити відповідачеві новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22.

Керуючись статтями 121, 248, 256, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22.

2. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати у 3 - місячний строк, з дня отримання цієї ухвали, звіт про виконання у повному обсязі Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22, з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.

Копію ухвали направити учасникам справи, відповідачу до виконання.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

Відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 по справі № 420/2636/22

27.09.24.