Справа № 520/22210/24
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р. № 520/22210/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - Сухина Олександра Олександровича (відповідач 1), Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича (відповідач 2), третя особа - Національне агенство з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати розгляд заяви ОСОБА_1 , від 28.06.2024, стосовно дій депутата Височанської селищної ради М. Благовестова та посадової особи Височанської селищної ради ОСОБА_2 , який здійснено ОСОБА_3 з порушенням вимог ч.1-ч.3 ст. 53-2 ЗУ «Про запобігання корупції» неправомірною бездіяльністю, такою що порушено моє право гарантоване ЗУ «Про запобігання корупції» на неупереджений розгляд повідомлення та отримання з цього приводу детальної інформації про його розгляд;

- зобов`язати ОСОБА_4 організувати розгляд заяви ОСОБА_1 від 28.06.2024, стосовно дій депутата Височанської селищної ради ОСОБА_5 та посадової особи Височанської селищної ради ОСОБА_2 , на вимогах положень ч.1-ч.3 ст. 53-2 ЗУ «Про запобігання корупції», з попереднім внесенням інформації про розгляд вказаної заяви до Єдиного порталу повідомлень викривачів;

- визнати бездіяльність Височанського селищного голови ОСОБА_6 щодо ненадання Височанською селищною радою 7 управлінню ДСР НП України на його запит, інформації необхідної для розгляду заяви ОСОБА_1 , неправомірною, такою що свідчить про невиконання обов`язків ОСОБА_7 покладених на нього п.1. п.2 ч.4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- зобов`язати Височанського селищного голови ОСОБА_6 вирішити питання стосовно щодо надання Височанською селищною радою 7 управлінню ДСР НП України інформації необхідної для розгляду заяви ОСОБА_1 , в тому обсягу, який необхідний для прийняття рішення по розгляду моєї заяви у строки передбачені п.36 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем 1, при розгляді його заяви, недотримано положень ст.532 Закону України "Про запобігання корупції", яка визначає порядок здійснення перевірки за повідомленням викривача, з огляду на те, що його заяву протиправно розглянуто в порядку, визначеного Законом України "Про звернення громадян" та скеровано до правоохоронних органів, чим порушено його конфіденційні права як викривача. Також вказує, що відповідачем 2 протиправно не було надано запитувану відповідачем 1 інформацію щодо діяльності Височанської селищної ради Харківської області для належного розгляду заяви ОСОБА_1 . Вважаючи такі дії уповноважених осіб протиправними, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачам з використанням системи Електронний суд та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 1 надав відзиви на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог, з огляду на те, що останній у спірних правовідносинах діяв у відповідності до вимог чинного законодавства у сфері запобігання корупції. За результатами проведеної перевірки встановлено відсутність підстав для внесення інформації за повідомленням позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань про що повідомлено заявника. Також звернув увагу суду на те, що звернення позивача було розглянуто, шляхом надання обґрунтованої відповіді.

Відповідач 2 у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не подав, про причини не подання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що заява ОСОБА_1 за своєю суттю та змістом не є повідомленням про вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушенням, поданої викривачем, у відповідності до вимог Закону України "Про запобігання корупції", а тому і не могла розглядатись у відповідності до вимог цього закону.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 є головою Харківської районної Харківської області громадської організації «Споживач».

Як зазначає позивач, на виконання статутних завдань організації ОСОБА_1 збирає інформацію стосовно діяльності посадових осіб і депутатів Височанської селищної ради.

28.06.2024 ОСОБА_1 , вважаючи себе викривачем, засобами поштового зв`язку звернувся до 7-го управління ДСР НП України з заявою в якій повідомив про вчинення депутатом ОСОБА_5 адміністративного правопорушення за ч. 1. ч.2 ст. 172-7 КУпАП та уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції у Височанській селищній раді ОСОБА_8 за ст. 172-9 КУпАП. Просив відповідача 1 скласти протоколи про вчинення депутатом Височанської селищної ради ОСОБА_5 адміністративних правопорушень визначених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, за оформлення ним на себе та свою дружину ОСОБА_9 в оренду нерухомого майна, яке має форму комунальної власності та про вчинення посадовою особою Височанської селищної ради ОСОБА_10 , який відповідає за стан запобігання корупції в селищній раді, протокол за ст. 172-9 КУпАП, за невжиття ОСОБА_10 заходів запобігання взяттю в оренду депутатом ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_9 комунального майна.

Листом №29281-2024 від 05.08.2024 відповідач 1 зазначив, що 10.07.2024 співробітниками Управління направлено запит до Височанської селищної ради з метою отримання належним чином завірених копій документів необхідних для проведення повної неупередженої та об`єктивної перевірки фактів, викладених в повідомленні.

29.07.2024 Височанською селищною радою направлено на адресу Управління лист, яким відмовлено в наданні запитуваних копій документів.

Зазначено, що підтвердити чи спростувати дії депутата Височанської селищної ради Благовестова М. та юриста Височанської селищної ради ОСОБА_11 в умовах можливого реального конфлікту інтересів не було можливим.

Вказано, що заяву направлено до Відділу поліції № З ХРУП №1 (Харківський ВП) Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду в межах компетенції, проведення перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

Зауважено, що у разі незгоди заявника з результатами розгляду повідомлення згідно зі статтями 15, 16 Закону України «Про звернення громадян» ОСОБА_1 має право звернутись до вищестоящих органів у порядку і термін, передбачений чинним законодавством.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду відповідачем 1 заяви позивача, Управлінням 10.07.2024 скеровано лист №20184-2024 до відповідача 2, в якому запропонувало у найкоротший термін надати до 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України певний перелік документів (а.с.25-27).

Також, 10.07.2024 скеровано лист №20179-2024 до Відділу поліції № З ХРУП №1 (Харківський ВП) Головного управління Національної поліції в Харківській області для подальшого розгляду.

Листом від 29.07.2024 №02-22/1884 відповідач 2, посилаючись на норми Закону України "Про адміністративну процедуру" відмовив у наданні запитуваних документів (а.с.28-29).

Вважаючи, що вказані дії відповідачів порушили законні права та інтереси ОСОБА_1 , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Стосовно позовних вимог, скерованих до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - Сухина Олександра Олександровича (відповідач 1), суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон "Про запобігання корупції").

За приписами статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що:

корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей;

правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими та представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до вимог пункті 1 частини 1 статті 3 Закону "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі: ґ) судді, судді Конституційного Суду України, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої ради правосуддя, посадові особи секретаріату Вищої ради правосуддя, Голова, заступник Голови, члени, інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, посадові особи секретаріату цієї Комісії, посадові особи Державної судової адміністрації України, присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді);

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

У ст. 11 Закону встановлено перелік повноважень Національного агентства як державного органу, що по суті є визначенням його владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 Закону до повноважень Національного агентства, з-поміж іншого, належить отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, участь у забезпеченні їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями (п. 13); надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів (п.15).

Згідно п.1 ч.1 ст. 21 Закону "Про запобігання корупції" громадські об`єднання, їх члени або уповноважені представники, а також окремі громадяни в діяльності щодо запобігання корупції мають право:1) повідомляти про виявлені факти вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, реальний, потенційний конфлікт інтересів спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, Національному агентству, керівництву чи іншим представникам органу, підприємства, установи чи організації, в яких були вчинені ці правопорушення або у працівників яких наявний конфлікт інтересів, а також громадськості.

Порядок розгляду повдіомлень визначений у ст. 53-2 Закону "Про запобігання корупції". Так, частинами 2, 3 даної статті передбачено, що вимоги до повідомлень (у тому числі анонімних) про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону та порядок їх розгляду визначаються цим Законом. Повідомлення підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація містить фактичні дані, що вказують на можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені. Повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, здійснене через зовнішні або внутрішні канали повідомлення такої інформації, підлягає попередньому розгляду уповноваженою особою у строк не більше десяти робочих днів з дня внесення цієї інформації до Єдиного порталу повідомлень викривачів. У разі якщо за результатами попереднього розгляду повідомлення викладена у ньому інформація підтверджується, винні особи притягаються до дисциплінарної відповідальності уповноваженим на це суб`єктом відповідного органу або юридичної особи. У разі якщо в ході проведення попереднього розгляду виявляються ознаки корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією, матеріали передаються відповідному спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції або Державному бюро розслідувань. Особі, яка здійснила повідомлення, надається детальна інформація про результати попереднього розгляду, а також дисциплінарного провадження (якщо воно проводилося) у триденний строк з дня завершення відповідного розгляду чи провадження.

Викривач має право отримувати інформацію про стан та результати розгляду, перевірки та/або розслідування у зв`язку із здійсненим ним повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону (ч.1 ст. 53-6 Закону).

Як вже встановлено судом, заява позивача по викриттю корупції від 28.06.2024 надійшла до відповідача 1, до вказаної заяви додано рішення Височанської селищної ради від 14.04.2024.

Зі змісту заяви (по викриттю корупції) встановлено, що позивач посилаючись на норми Закону України "Про запобігання корупції" просив скласти адміністративні протоколи стосовно посадових осіб Височанської селищної ради за корупційні правопорушення.

Відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів передбачена статтею 172-7 КУпАП. За частиною 1 цієї статті неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що НАЗК має право проводити перевірки за звернення громадян щодо корупційних правопорушень, в тому числі, здійснювати збір фактичних даних для встановлення наявності чи відсутності ознак адміністративних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення позивача було розглянуто та надано відповідь за результатами розгляду повідомлення про вчинення корупційного правопорушення щодо конфлікту інтересів листом від 05.08.2024 №29281-2024 за підписом начальника Департаменту Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - Сухиною Олександром Олександровичем.

Таким чином, повідомлення позивача розглянуто уповноваженим суб`єктом.

Щодо доводів позивача стосовно того, що його повідомлення було розглянуто неналежним чином, з порушенням його конфіденційних прав, як викривача, без надання детальної інформації про результати попереднього розгляду заяви, без складення протоколів про адміністративні правопорушення з огляду на очевидну наявність конфлікту інтересів, суд зазначає наступне.

Згідно з абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Положеннями п. 16 2 ч. 1 ст. З Кримінально-процесуального кодексу України встановлено, що викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Відповідно до розділу 2 Роз`яснення Національного агентства № 2 від 12.06.2023 «Щодо правового статусу викривача» при встановленні, чи набула особа статусу викривача, слід застосовувати вимоги, які містяться не лише в п. 16: ч. 1 ст. З КПК України, але і в Законі.

Так, фізична особа є викривачем з моменту повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших правопорушень Закону, за умов, визначених абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону та п. 162 ч. 1 ст. З КПК України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вважає себе викривачем у зв`язку із інформуванням 7-о управління ДСР НПУ про ймовірне вчинення посадовими особами корупційних правопорушень, така інформація стала відома у зв`язку із громадською діяльністю позивача.

Відповідно до позиції Національного агентства, викладеної у роз`ясненнях від 12.06.2023 № 2 «Щодо правового статусу викривача» громадська діяльність - це діяльність інститутів громадянського суспільства, їхніх посадових осіб, членів, представників і волонтерів щодо участі у формуванні і реалізації державної (місцевої) політики, реалізації статутних цілей та напрямів діяльності відповідних інститутів, яка пов`язана з їхніми офіційними відносинами із органами державної влади, місцевого самоврядування, зокрема членство у громадських радах, поліцейських комісіях, конкурсних комісіях з відбору осіб на зайняття посад державної служби, комісіях з оцінки корупційних ризиків тощо.

Додані до позовної заяви позивачем докази не містять в собі відомостей, які б надавали змогу встановити, що про можливі факти корупційних правопорушень, про які ОСОБА_1 стало відомо саме в результаті його громадської діяльності, яка пов`язана з офіційними відносинами з органами державної влади або місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що ані з заяви позивача, ані з позовної заяви неможливо встановити, що ОСОБА_1 є викривачем у розумінні Закону.

Суд зауважує, що у даному випадку позивач реалізував надане йому право на звернення до відповідача 1, водночас, в результаті отримання відповіді на звернення, у ОСОБА_1 , у зв`язку із недоведеністю статусу викривача, не виникло жодних правовідносин з відповідачем 1, які б стосувалися правомірності чи протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача 1. Більш того, відповідача 1 жодним чином не порушив право позивача на звернення, оскільки звернення від позивача було прийняте, зареєстроване та розглянуте у встановленому порядку, строки, та в межах повноважень, передбачених Законом.

Суд зазначає, що позивач в позовній заяві фактично просить суд дати оцінку щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в діях/бездіяльності голови Височанської селищної ради та визнати їх протиправними, що є виключною компетенцією місцевого загального суду як адміністративного суду при розгляді протоколів про адміністративне правопорушення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені у ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (ч. 1 ст. 221 КУпАП).

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання бездіяльності Височанського селищного голови ОСОБА_6 щодо ненадання Височанською селищною радою 7 управлінню ДСР НП України на його запит, інформації необхідної для розгляду заяви ОСОБА_1 , неправомірною, такою що свідчить про невиконання обов`язків ОСОБА_7 покладених на нього п.1. п.2 ч.4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та зобов`язання Височанського селищного голови ОСОБА_6 вирішити питання стосовно щодо надання Височанською селищною радою 7 управлінню ДСР НП України інформації необхідної для розгляду заяви ОСОБА_1 , в тому обсягу, який необхідний для прийняття рішення по розгляду моєї заяви у строки передбачені п.36 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», суд зазначає наступне.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах України право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 9 частини п`ятої статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав/законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин. Саме по собі порушення вимог закону дією/рішенням суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними/скасування судом, оскільки обов`язковою умовою для цього є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням чи дією з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність у позивача прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останньої і права на захист.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд зазначає, що правові відносини, які є предметом спору, склалися виключно між позивачем та 7 управлінням Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України внаслідок незгоди ОСОБА_1 із відповіддю даного суб`єкта владних повноважень на запит позивача.

А відтак, відповідач 2 не був ані суб`єктом звернення ОСОБА_1 , ані приймав жодних рішень відносно позивача, не вчиняв дій чи бездіяльності, які б могли порушити законні права та інтереси ОСОБА_1 в контексті спірних правовідносин, які склалися саме між позивачем та відповідачем 1, а тому позовні вимоги, скеровані до відповідач 2 є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України - Сухина Олександра Олександровича (відповідач 1), Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича (відповідач 2), третя особа - Національне агенство з питань запобігання корупції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА