Справа № 380/14425/24
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Грень Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у якій просить:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни щодо повернення виконавчого листа по справі №380/2144/22 від 23.05.2022 року про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №2154 від 02.07.2021, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження";

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Олени Олександрівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2024 у ВП №69325946.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення суду від 28.02.2022 у справі №380/2144/22 Львівським окружним адміністративний судом видано виконавчий лист від 23.05.2022 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії із 01.12.2019. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Оленою Олександрівною відкрито виконавче провадження ВП№69325946. Постановою цього ж виконавця 18.06.2024 ВП №69325946 виконавчий документ повернуто стягувачу. Вважає такі дії виконавця незаконними. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, 06.09.2024 долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що старшим державним виконавцем Тарабан О.О. у межах повноважень державного виконавця чітко виконано вимоги норм Закону України «Про виконавче провадження», при вчиненні виконавчих дій щодо примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/2144/22 від 28.02.2022. Звертає увагу на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 у справі №380/2144/22, щодо перерахунку пенсії, проте оплата пенсії згідно рішення суду за період з 01.12.2019 по 30.09.2022, яка становить 191795,25 грн, буде виплачена стягувачу після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України. Відтак, Державним виконавцем винесено Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.06.2024 ВП №69325946. Зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідає критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень. Просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

На адресу суду від третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшли пояснення (вх. №18572ел від 24.09.2024) у яких проти позову заперечила .

Ухвалою судді від 15.07.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.07.2024 продовжено процесуальний строк встановлений ухвалою про залишення позовної заяви без руху. 29.07.2024 до суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 02.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою від 12.09.2024 залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/2144/22 від 28 лютого 2022 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправних дій, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №2154 від 02.07.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На підставі вищевказаного рішення суду від 28 лютого 2022 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/2144/22 від 23.05.2022 року про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №2154 від 02.07.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

05.07.2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан Оленою Олександрівною відкрито виконавче провадження ВП №69325946 за заявою представника стягувача.

06.04.2023 та 15.03.2024 в порядку статті 18 Закону скеровано вимоги боржнику щодо надання інформації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/2144/22 з відповідним документальним підтвердженням виконання згаданого судового рішення.

Згідно відповіді ГУ ПФУ у Львівській області від 26.03.2024 № 384561-24 (вх. № 4955 від 27.03.2024), боржником здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № 2154 від 02.07.2021, про розмір грошового забезпечення. З 01.10.2022 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 13236,47 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 становить 191795,25 грн, та буде виплачена стягувачу після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

18.06.2024 державним виконавцем, винесено оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 69325946.

Не погодившись з винесеною постановою відповідача, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII). визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1).

Крім того, на підставі положень частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3).

Згідно з правилами встановленими статтею 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина 1). У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2). Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина 3).

Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина 1). У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2).

Пунктом 9 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 69325946, з виконання виконавчого листа № 380/2144/22, виданого 23.05.2022 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № 2154 від 02.07.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

05.07.2022 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання за вихідним № 22464.

06.04.2023 та 15.03.2024 в порядку статті 18 Закону скеровано вимоги боржнику, щодо надання інформації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/2144/22 з відповідним документальним підтвердженням виконання згаданого судового рішення.

Згідно відповіді ГУ ПФУ у Львівській області від 25.03.2024 (вх. № 4955 від 27.03.2024), боржником здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із 01.12.2019 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № 2154 від 02.07.2021, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» та здійснено виплату з урахуванням виплачених сум. З 01.10.2022 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 13236,47 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.12.2019 по 30.09.2022 становить 191795,25 грн, та буде виплачена стягувачу після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, 18.06.2024 державним виконавцем, керуючись пунктом 9 частини першої статті 37 Закону, винесено оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 69325946.

Відповідно до ст. ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Виплати пенсій здійснюються ГУ ПФУ у Львівській області виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат ГУ ПФУ у Львівській області не має, про що зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а. Виділення коштів із Державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях боржника в такому виконавчому провадженні відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення.

Крім того, 16 липня 2018 року Верховний Суд, розглядаючи подання Кіровоградського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі № 811/1469/18, як зразкової, яка є аналогічною, дійшов висновку про відмову у відкритті, посилаючись на те, що спірні правовідносини справ, фактичні обставини яких лягли в основу подання, не є новими у судовій правозастосовній практиці. У справах цієї категорії суди вищих інстанцій - Верховний Суд та Верховний Суд України - раніше неодноразово ухвалювали судові рішення з висновками про застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, певним чином й ті, що описані у поданні, та орієнтують на однакову і правомірну їх реалізацію.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений, зокрема, у постанові від 24.01.2018 у справі К/9901/1598/18 (405/3663/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відтак, грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу за судовим рішенням, не є власністю управління Пенсійного фонду та не знаходяться на його рахунках. Стягнення з територіального органу Пенсійного фонду України коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування ГУ Пенсійного фонду, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанести шкоду необмеженій кількості осіб. Така позиція викладена у позиції Верховного Суду у постанові від 24.07.2023 року у справі № 420/6671/18. У спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості по пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, згідно з вищезазначеним Законом. Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Верховний Суд у своїй постанові від 19.08.2020 у справі № 140/784/19 зазначив, що відсутність реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету не виділялись, вважаються поважними причинами.

Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, зважаючи на вищезазначене, виключено можливість проведення інших виконавчих дій стосовно боржника.

Ураховуючи викладене, в даному випадку відсутні підстави для застосування до боржника штрафних санкцій, так як причини невиконання рішення є поважними, керуючись пунктом 9 частини першої статті 37 Закону, державним виконавцем 18.06.2024 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 69325946.

Поряд із цим, ОСОБА_1 в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.06.2024 ВП № 69325946 роз`яснено, що згідно з положеннями частини 5 статті 37 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. В постанові зазначено можливість повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в строк до 18.06.2027. Таким чином, жодних прав стягувача у виконавчому провадженні не порушено.

Отже, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 69325946 від 18.06.2024 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - відмовити повністю.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Грень Н.М.