Справа № 340/8811/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/8811/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року (суддя Притула К.М.) у справі №340/8811/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № ПШ 014910 від 02 жовтня 2023 року, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенко В.В..

Неправомірність застосування штрафних санкцій позивач пов`язував з тим, що він не є автомобільним перевізником, в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт», до якого можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 позов позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що позивач не був автомобільним перевізником у спірному випадку, у зв`язку з чим до нього безпідставно застосовано штрафні санкції. Такі висновки суд обгрунтував тим, що в наданій до рейдової перевірки товарно-транспортній накладній визначено автомобільним перевізником СФГ «Підпримець Ліц», а не позивача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що встановлені під час рейдової перевірки обставини не давали підстав стверджувати те, що саме позивач у спірному випадку є автомобільним перевізником. З цього приводу відповідач вказує на те, що під час рейдової перевірки позивач особисто надав пояснення, з яких вбачається, що останній є власником транспортного засобу та автомобільним перевізником, яким здійснюється перевезення вантажу. Крім цього, відповідач звертає увагу і на те, що ТТН, на яку послався суд першої інстацнії, має виправлення в графі «Автомобільний перевізник».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції

залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що 02.08.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №019221 (а.с.31).

Відповідно до акту №019221 від 02.08.2023 була проведена перевірка транспортного засобу марки Renault/S-240, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Під час перевірки встановлено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , водієм є ОСОБА_1 , згідно товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником є СФГ Підприємець Ліц. Зроблено висновок, що під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив наявності тахокартки при наявному тахографі, щоденного реєстраційного листка за 02.08.2023, чим порушено ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт.

Водій з актом №019221 від 02.08.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом був ознайомлений, що підтверджує його підпис в даному акті. В поясненнях водія про причини порушень, позивач зазначив, що автомобіль марки Renault, номерний знак НОМЕР_1 належить йому та те що він являється перевізником власного товару.

07.09.2023 відповідачем складено та надіслано позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт стосовно акту №АР019221 від 02.08.2023 на 19.09.2023 (а.с. 36).

Також, 22.09.2023 відповідачем складено та надіслано позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт стосовно акту №АР019221 від 02.08.2023 на 02.10.2023 (а.с. 38), яке позивачем отримано 30.09.2023 (а.с.39).

02.10.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 014910, відповідно до якої постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 , за порушення відповідальність за яке передбачена абз.3. ч.1 ст.60 Про автомобільний транспорт, адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн (а.с.30).

Не погоджуючись із застуванням штрафних санкцій, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, у цій справі позивачем не ставляться під сумнів висновки органу державного контролю щодо встановлених перевіркою порушень вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Неправомірність застосування штрафних санкцій позивач пов`язує виключно з тим, що він у спірному випадку не виступав перевізником, а отже до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції.

Надаючи оцінку такій позиції позивача, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, штрафні санкції можуть бути застосовані до автомобільних перевізників.

За приписами ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Таким чином, з огляду на суть спірних відносин, визначальним є встановлення того, чи був позивач, до якого застосовано штрафні санкції, автомобільним перевізником в розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт».

У спірному випадку встановлено, що транспортний засіб Renault/S-240, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 належить позивачу, під час рейдової перевірки транспортним засобом керував позивач. Позивачем до перевірки надано, у тому числі товарно-транспортну накладу №1 від 02.08.2023, де автомобільним перевізником, згідно з актом перевірки, було зазначено СФГ Підприємець Ліц, водієм ОСОБА_1 (позивач). Під час проведення перевірки водієм надано пояснення, які відображені в акті перевірки та згідно яких водій є власником транспортного засобу, є перевізником власного товару.

Встановлені рейдовою перевіркою обставини, стали підставою для висновку відповідача про те, що саме ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, у зв`язку з чим до нього застосовано штрафні санкції.

Суд першої інстанції, не погоджуючись з такою позицією відповідача, дійшов протилежного висновку та зазначив, що встановлені перевіркою обставини не дають підстав стверджувати про те, що саме позивач є автомобільним перевізником у спірному випадку.

Такі висновки суд обгрунтував посиланням на ТТН №1 від 02.08.2023, де автомобільним перевізником, як зазначив суд першої інстанції, зазначено СФГ Підприємець Ліц.

З приводу таких висновків суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що ТТН, яка фактично є документом, призначеним для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, хоча і може бути документом, на підставі якого встановлюються певні обставини, зокрема, визначаються сторони (учасники) перевезення, у тому числі автомобільний перевізник, але не є єдиним та виключним документом, який такі обставини підтверджує.

Документами, які такі обставини підтверджують, можуть бути: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому визначається власник транспортного засобу; тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у випадку якщо здійснюється перереєстрація транспортного засобу на належного користувача; договір оренди транспортного засобу (інший договір), внаслідок якого транспортний засіб переданий в користування іншій особі.

У спірному випадку позивачем не було надано доказів, які б свідчили, що на час перевірки транспортний засіб перебував в користуванні іншої особи. Навпаки, надані до перевірки документи свідчили про те, що власником транспортного засобу є позивач, який і керував цим транспортним засобом. При цьому, за поясненнями самого позивача він здійснював перевезення власного вантажу.

Таким чином, враховуючи обставини, що були встановлені перевіркою, у відповідача існували підстави для висновку про те, що саме позивач є автомобільним перевізником у спірному випадку.

Крім цього, слід зазначити і те, що якщо вже суд першої інстанції і прийняв до уваги як єдиний та незаперечний доказ того, що позивач не є автомобільним перевізником, ТТН №1 від 02.08.2023, то слід звернути увагу на те, що в графі «автомобільний перевізник» цієї ТТН наявні виправлення, а саме поряд з назвою автомобільного перевізника - СФГ Підприємець Ліц, зазначено і ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій через необгрунтованість визначення його автомобільним перевізником.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року у справі №340/8811/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 26.09.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк