Справа № 444/2294/24
Суддя: Ясиновський Р. Б.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/2294/24
Провадження № 2-а/444/31/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Стець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 597627 від 18.05.2024 року та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

Від позивача ОСОБА_1 29 травня 2024 року до Жовківського районного суду Львівської області надійшла адміністративна позовна заява до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 597627 від 18.05.2024 року та закриття справи.

Вказує, що 18 травня 2024 року о 23 год 10 хв поліцейським СРПП відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 597627, згідно якої вона, ОСОБА_1 , 18.05.2024 року о 23 год 03 хв в селі Бишків, вулиця Б. Хмельницького, 25, керувала транспортним засобом Honda Dio, без номерного знака, не маючи права керування таким із відповідною категорією, без мотошолому та здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду із прилеглої території, чим порушила вимогу п. 2.1а, 2.3б, 15 д,и ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Такою постановою застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400.00 грн.

Із звинуваченням у порушенні правил дорожнього руху України, і як наслідок у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вона не згідна, а постанову серії ББА № 597627 від 18 травня 2024 року вважає незаконною, такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вказує, що в момент, коли під`їхали працівники поліції, вона взагалі навіть не перебувала біля транспортного засобу, а якщо точніше, то перебувала в кущах біля каналу, тобто спустилася з узбіччя дороги, оскільки в неї виникла фізична потреба піти в туалет. Вона почула клич в свою сторону підійти до транспортного засобу, після цього працівники поліції почали вимагати пред`явлення документів на мотоцикл.

Зазначає, що вона пояснювала, що транспортним засобом не керувала взагалі й не могла керувати, оскільки в такому навіть не був справний двигун. Вона просто вела мотоцикл, а тому є саме пішоходом. Навіть самі працівники поліції переконувалися в тому, що двигун мотоцикла не справний. Працівники поліції звісно і не мають та не можуть мати жодного доказу, на якому було б зафіксовано те, що вона керувала транспортним засобом, оскільки вона лише вела такий, керувати таким навіть не могла б саме через несправність двигуна.

Вказує, що зважаючи на те, що вона не була водієм транспортного засобу, вона не могла здійснити порушення вимог п. 2.1 а, 2.3 б, 15 д, и Правил дорожнього руху, як наслідок вчиняти адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування нею транспортним засобом марки Honda Dio, без номерного знакао 23 год 03 хв в АДРЕСА_1 , і як наслідок вчинення нею адміністративного правопопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказує, що складачем постанови не було пред`явлено жодних доказів, які б підтверджували її вину у порушенні Правил дорожнього руху України, вчинення нею адміністративного правопорушення. Факт відсутності будь-яких доказів на підтвердження її вини підтверджується і викладеним у постанові, зокрема в графі № 7 «до постанови додаються» не зазначено про долучення жодних доказів на підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що уповноважений представник відповідача не мав жодних законних підстав притягати її до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Натомість працівник поліції не з`ясовував обставини, а відразу прийняв рішення складати оскаржувану постанову. На її прохання надати докази керування нею транспортним засобом, тобто підтвердження факту, що вона була водієм транспортного засобу, поліцейським не було пред`явлено їй жодних доказів цьому. При цьому її було безпідставно звинувачено в порушенні вимог п. 2. 1 а, 2.3 б, 15 д, и ПДР України. Тому, стверджує, що доказів вчинення нею правопорушення немає, вона взагалі не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки не була водієм транспортного засобу, а була пішоходом.

Вказує, що винесенням такої постанови її безпідставно визнано правопорушником, незаконослухняним громадянином України, заподіяно шкоду її репутації, крім того постанова зобов`язує її сплати штраф у сумі 3 400.00 грн, що є додатковими витратами для неї та позбавляє частини її доходу, а також така постанова може мати преюдиційне значення при розгляді справи відносно неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що у поліцейського були відсутні будь-які підстави притягувати її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки вона не була водієм транспортного засобу, не керувала таким, а була пішоходом, оскільки вела мотоцикл, в якому навіть не був робочий двигу, а не будучи водієм транспортного засобу, вона не може бути суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Не було встановлено працівником порушення нею ПДР України, така констатація зроблена поліцейським без жодних доказів. На її пояснення ніхто не зважав. Як наслідок, вказує, що у її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, як наслідок вважає, що є всі підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи відносно неї.

Зважаючи на наведене позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 597627 від 18.05.2024 року, яка складена інспектором поліцейським СРПП відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області Рудик Віталієм Володимировичем, згідно якої її, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненніадміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400.00 грн, а справу відносно неї закрити.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 04 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 26 червня 2024 року (арк. спр. 18).

Від представника відповідача ГУ НП у Львівській області 25 червня 2024 року одержано судом відзив на позовну заяву (арк. спр. 29-32), до якого долучено, зокрема, і відеозапис з нагрудної камери працівника поліції 1 файл, 250 МБ на переносному оптичному диску для зберігання інформації (арк. спр. 24). У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови та закриття справи просить відмовити. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та безпідставними. Зазначає, що під час патрулювання території обслуговування 18.05.2024 близько 23:00 год в с. Бишків по вул. Б. Хмельницького, 23, працівниками поліції екіпажу Сазан 7 було помічено та зупинено мотоцикл "Honda Dio", без номерного знака, яким керував водій без мотошолома. Під час перевірки належних документів у водія гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, у водія ОСОБА_1 виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Працівниками поліції екіпажу Сазан 7 водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспорного засобу за допомогою алкотестера Drager, однак гр. ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на місці та у медичному закладі. Відносно водія гр. ОСОБА_1 працівниками поліції екіпажу Сазан 7 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ББА № 597627 від 18 травня 2024 року за порушення п.п. 2.1 А, 2.3 Г, 15. 9 Й, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. Вказана подія фіксувалася на нагрудну боді-камеру працівників поліції № 1032, але з технічних невідомих для працівників поліції причин, відеозапис на боді-камері записався та зберігся не повністю. ОСОБА_1 на місці події з рішенням працівників поліції була згідна, а також отримала копії адміністративних матеріалів під розписку. Зазначає, що підстави вважати оскаржувану постанову незаконною відсутні.Вказує, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньогог руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 597627 від 14 травня 2024 року, В ОСОБА_3 , 18 травня 2024 року о 23 год 03 хв в селі Бишків по вулиці Б. Хмельницького, 25, керувала належним їй транспортним засобом "Honda Dio", без номерного знака, не маючи права керування таким із відповідною категорією, без мотошолому та здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду із прилеглої території, чим порушила вимогу п. 2.1 А, 2.3 Г, 15. 9 Й) ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До ОСОБА_1 вказаною постановою застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400.00 грн. Розгляд справи просить провести у відсутності представника відповідача.

Протокольною ухвалою судового засідання від 26 червня 2024 року, за клопотанням представника позивача, з метою надання можливості стороні позивача ознайомитися із поданим відповідачем відзивом на позовну заяву, розгляд справи відкладено на 11 липня 2024 року (арк. спр. 40-41).

Від позивача ОСОБА_1 судом 02.07.2024 одержано відповідь на відзив (заперечення) ГУНП у Львівській області. Наголошує, що в момент, коли під`їхали працівники поліції, вона взагалі навіть не перебувала біля мопеда. 18 травня 2024 року близько 23.00 год вона йшла по узбіччю дороги в напрямку свого місця проживання в селі Бишків та вела мопед. Стверджує, що таким вона не керувала, оскільки в такому був несправний двигун. В неї виникла фізична потреба сходити в туалет, щоб справити природні потреби, а тому вона залишила мопед на узбіччі дороги, а саме спустилася в кущі в каналі, який був при узбіччі дороги, по якій вона йшла. Через орієнтовно 1 хв, коли вже перебувала в каналі, почула як під`їхав транспортний засіб до місця, де вона пішла в туалет. Спочатку вона навіть перелякалися, оскільки було темно, фактично польова дорога. Однак включилися проблискові маячки і вона зрозуміла, що це працівники поліції та в подальшому побачила працівників поліції, які почали говорити в її сторону щоб вона виходила до них. Після цього працівники поліції вимагали пред`явлення посвідчення водія, документів на мопед, почали запитувати, де її мотошолом. Вона відразу пояснила, що мопедом не керувала, а вела такий, а посвідчення водія навіть не брала собою, хоча таке отримувала, оскільки знала, що керувати транспортним засобом не буде. Крім того вона й не має відповідної категорії для можливості керування мопедами чи мотоциклами, так як має лише категорію В. Просила навіть працівників поліції переконатися, що двигун мопеда несправний, а тому вона й не могла їхати таким навіть, якщо б хотіла. Незважаючи на її заперечення, працівники поліції склали відносно неї постанову. Наголошує, що вона на місці події відразу пояснювала працівникам поліції, що лише вела мопед, не керувала таким, не могла керувати, оскільки був несправний двигун, про що їй було відомо, про що вона казала працівникам поліції. Спроби завести двигун мопеда поліцейськими не були успішними. Звертає увагу, що відеозапис, який наданий працівниками поліції є обрізаний, з такого не вбачається та не чути щоб вона в будь-який момент погоджувалася із постановою чи протоколом, які були складені відносно неї, визнавала факт керування транспортним засобом. В тому числі і в цей момент вона сказала ще раз працівникам поліції, що і так вела мопед. Саме через неповноту відеозапису, його переривання відсутні її слова на відеозаписі. Вказує, що перебувала у стресовому стані, але їм зазначала, що транспортним засобом не керувала, а лише такий вела. Зважаючи на наведене просить позовну задовольнити.

Протокольною ухвалою судового засідання від 11 липня 2024 року у судовому засіданні оголошено перерву до 11.09.2024 (арк. спр. 53-56).

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козакевича Р.В. одержано судом 10 вересня 2024 року заяву про долучення доказів до матеріалів справи.

Вказує, що 14 серпня 2024 року Жовківським районним судом Львівської області у справі № 444/2265/24, провадження № 3/444/1519/2024, було винесено постанову, якою справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанова суду набрала законної сили 27 серпня 2024 року. Просить долучити до матеріалів справи вказану постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 11.09.2024 не прибула, однак її представник адвокат Козакевич Р.В. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі із підстав, наведених у поданих заявах по суті. Просив позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 11.07.2024 надала суду пояснення, що 18 травня 2024 року близько 20:00- 20:30 год вона прийшла до своєї сестри. В сестри вони посиділи, після чого сестра їй сказала, щоб вона взяла її скутер та затягнула до свого майстра сусіда, щоб той подивився до такого, бо щось трапилося із двигуном, на що вона погодилася. Після 22:00 год, коли вже стемніло, вона вийшла від сестри. Тягнула скутер приблизно 40 (сорок) хвилин. Коли вже майже була біля дому, то дуже захотіла в туалет. Поставивши скутер на лапку, вона спустилася в канал. Коли справляла потребу, почула, що хтось під`їхав. Їй стало страшно, бо була пізня година, а коли підняла голову, то побачила проблискові маячки. Після чого побачила працівників поліції, які підійшли до скутера і сказали їй виходити і тоді вона вийшла до них. Вони запитали її, що вона тут робить, на що вона відповіла, що ходила тут в туалет. Тоді запитали її, де її мотошолом і чи це її скутер, на що вона відповіла, що це не її скутер і що вона такий тягне додому. Після чого запитали її, чи має вона документи на скутер, на що відповіла, що не має. Після чого працівники поліції сказали, що від неї чути запах алкоголю, на що пояснила, що була в гостях, випила вина і не планувала їхати. Її попросили, то вона й тягне. Це не її скутер, вона лише такий тягне. Після чого їй сказали, що відносно неї винесуть постанову за те, що що вона без мотошолома, тощо, і що вона зможе таку оскаржити в суді. Після чого їй запропонували дихати в прилад Драгер, на що вона відповіла, що для чого вона буде дихати в Драгер, якщо вона скутер тягнула. Сказала їм перевірити, що скутер не заводиться, що вони і зробили. Коли їй сказали, що будуть складати протокол, то вона злякалася, бо таке з нею перший раз. Коли склали адмінматеріали, то сказали їй у таких розписатися, що вона і зробила, не знаючи чим це все для неї ще обернеться. Просить позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. У відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити у відсутності представника ГУНП у Львівській області та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною 1 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви та висловнені позиції у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Обов`язок відповідача доказування правомірності винесеного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17 та від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 2.4 а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.1 а) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.3 г) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідаьність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 15.9 й) ПДР України зупинка забороняється: ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частина 1 ст. 122 КУпАп передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до абз 3 п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З копії рапорту поліцейського СРПП ВП № 2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 начальнику ВП № 2 Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 11.06.2024 (арк. спр. 28) вбачається, що 18 травня 2024 року з 20:00 год по 08:00 год в складі СРПП, ОСОБА_4 спільно із сержантом поліції ОСОБА_2 , заступили на патрулювання Рава-Руської зони. Під час патрулювання, близько 23:00 год, в селі Бишків по вул. Б. Хмельницького, 23, було виявлено та зупинено транспортний засіб, мотоцикл "Honda Dio", без номерного знака, за порушення ПДР, а саме за керування водієм транспортним засобом без мотошолома. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. В подальшому водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспорного засобу за допомогою алкотестера Drager, однак гр. ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на місці та у медзакладі. Відносно гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньогог руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 597627 від 14 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 18 травня 2024 року о 23 год 03 хв в селі Бишків по вулиці Б. Хмельницького, 25, керувала належним їй транспортним засобом "Honda Dio", без номерного знака, не маючи права керування таким із відповідною категорією, без мотошолому та здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду із прилеглої території, чим порушила вимогу п. 2.1а, 2.3 г, 15. 9 й) ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До ОСОБА_1 вказаною постановою застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400.00 грн (арк. спр. 12).

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 14 серпня 2024 року, у справі № 444/2265/24, провадження № 3/444/1519/2014, яка набрала законної сили 27 серпня 2024 року, справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У такій постанові судом встановлено, що долучений до матеріалів справи працівниками поліції DVD-диск не містить жодного відеозапису. Тому в матеріалах справи немає жодного відеозапису події по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд враховує, що у вказаній постанові у справі № 444/2265/24, що набрала законної сили, судом встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення вимог п. 2.5 ПДР, що передбачає відповідальність за відмову водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із вказаної постанови вбачається, що в матеріалах справи немає жодного відеозапису події по факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а враховуючи те, що в матеріалах справи немає жодного відеозапису події, а також те, що працівниками поліції не були залучені свідки, суд вважає, що докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відсутні.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення, на яке посилається представник позивача як на доказ некерування ОСОБА_1 транспортним засобом, в даному випадку, не є преюдиційним, оскільки під час розгляду такої справи не було встановлено ті фактичні обставини, які мають значення для розгляду даної адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 та встановлені судом у цій справі.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Такі висновки сформульовані в пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17.

Від так, суд враховує, що у даній адміністративній справі представником відповідача додано до відзиву на позовну заяву відеозапис із нагрудної камери працівника поліції 1 файл, 250 МБ на переносному оптичному диску для зберігання інформації (арк. спр. 24) тривалістю 4 хвилини 16 секунд, що був досліджений судом в судовому засіданні 11 липня 2024 року.

З такого вбачається, зокрема, що при неодноразовому зазначенні працівниками поліції ОСОБА_1 про те, що саме вона керувала транспортним засобом, остання жодного разу не заперечила їм той факт, що вона не керувала транспортним засобом, а лише тягнула такий і була лише пішоходом, про що неодноразово зазначає у своїх заявах по суті та поясненнях.

В судовому засіданні, на запитання суду, чому на відео відсутнє запереченя керування транспортним засобом, ОСОБА_1 суду пояснила, що вона "їм вже це пояснювала, але їй надоїло їм пояснювати, вона ж не знала, що її не записують". Пояснила, що зазначала про це працівникам поліції, однак так як відео не повне, тому її заперечень на такому і не зафіксовано.

ОСОБА_1 в судовому засіданні також пояснила, що спілкувалася з працівниками поліції приблизно впродовж десяти хвилин, разом з тим, суд бере до уваги те, що вона впродовж зафіксованих на відеозаписі 4 хв 16 сек під час складання адмінматеріалів та роз`яснення їй працівниками поліції змісту оскаржуваної постанови, жодного разу не зазначила, що вона не керувала транспортним засобом, зокрема, і коли їй було запропоновано дати поясненя при оформленні протоколу про адміністративне правопорушеня і при зазначенні працівниками поліції ОСОБА_1 про те, що вона порушила вимогу п. 2.1а, 2.3 г, 15. 9 й) ПДР України, остання також ніяк не заперечувала факт керування мопедом, а навпаки сказала "інші їздять "в дошку" п`яні, а я нещасним скутером". Після чого прцівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 про те, що вона є обмежеою у праві керування транспортним засобом.

Також суд враховує, що на місці події на пропозицію поліцейських ОСОБА_1 відмовилася і від надання будь-яких письмових пояснень, що вбачається із відеозапису події.

Із відеозапису вбачається, що на запитання працівників поліції ОСОБА_1 пояснила, що не знала, що для керування мопедом необхідна категорія А1, що суперечить її письмовим поясненням у запереченні на відзив, де зазначила, що посвідчення водія навіть не брала з собою, хоча таке отримувала, оскільки знала, що керувати транспортним засобом не буде, окрім того й не має відповідної категорії для можливості керування мопедами чи мотоциклами, так як має лише категорію В.

Окрім цього, суд критично відноситься та не надає віри поясненням ОСОБА_1 в суду про те, що вказаний скутер Honda Dio, без номерного знака, належити її сестрі, яка попросила її ввечері, в темну пору доби, приблизно після 22:00, з якою того вечора випивали, тягнути такий скутер вручну самостійно до себе додому, на що по часу, з її слів, нею було витрачено близько 40 (сорока) хвилин.

Суд враховує, що з оскаржуваної постанови вбачається, що скутер Honda Dio, без номерного знака, належить саме ОСОБА_1 , а не будь-якій іншій особі, в тому числі її сестрі. На відеозаписі події під час складання адмінматеріалів ОСОБА_1 не зазначає про те, що цей скутер не належить їй.

Клопотання про допит сестри позивачем заяавлено не було.

Окрім цього, суд не надає віри поясненням ОСОБА_1 про те, що скутер був несправний та вважає такі пояснення голослівними та видуманими, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, в тому числі і відеозаписом.

Суд враховує, що ОСОБА_1 не представлено суду будь-яких доказів, які б підтверджували, зокрема, несправність скутера та належність такого саме її сестрі, а не їй.

Зважаючи на наведене, суд не надає віри поясненням ОСОБА_1 про те, що вона не керувала скутером, а була лише пішоходом, і розцінює такі її пояснення, що надані нею з метою уникнення відповідальності та введення суд в оману.

Крім цього, суд враховує, що у судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення, що дійсно не мала при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, мотошолому, а також зупилила транспортний засіб обабіч каналу та пішла в особистих справах.

На відеозаписі з місця події також не зафіксовано, щоб позивач заперечувала те, що здійснила вказані порушення ПДР, коли працівники поліції про це їй зазначали.

Таким чином, твердження позивача, що вона не порушувала ПДР України, спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивач оскаржує порушення нею п. 2.1а, 2.3б, 15 д,и ПДР України, натомість із постанови серії ББА № 597627 від 18.05.2024 вбачається порушення нею п. 2.1а, 2.3 г, 15. 9 й) ПДР України.

В обґрунтування своїх вимог позивач, як при пред`явленні позову до суду, так і в процесі розгляду адміністративної справи не надала суду належних, допустимих та достатніх у своїй сукупності доказів, які б свідчили про обставини, які б унеможливлювали складання поліцейським оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, який застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог п. 2.1а, 2.3 г, 15. 9 й) ПДР України є обґрунтованим, а приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження, а тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративногостягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 597627 від 18.05.2024 року та закриття справи - відмовити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 30 вересня 2024 року.

Суддя Р. Б. Ясиновський