Справа № 445/1935/24
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №445/1935/24
Провадження № 2-а/943/53/2024
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 вересня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області та поліцейського відділення поліції №2 Золочівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержанта поліції Прокоповича Назара Теодоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Задорожня В.О. звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з указаним вище позовом, у якому просить поновити пропущений строк на подання цієї позовної заяви та скасувати постанову поліцейського ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області сержанта поліції Прокоповича Назара Теодоровича серії ЕНА №25181840 від 11 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 03.09.2024 року матеріали вищевказаної позовної заяви передано за підсудністю до Буського районного суду Львівської області (вх. №5987 від 24.09.2024).

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У силу приписів ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Однак, як убачається із матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів, що дана позовна заява про оскарження постанови відповідача від 11.07.2024 року була подана його представником із пропуском встановленого частиною другою статті 286 КАС України десятиденного строку через Електронний суд 21.08.2024 року.

Разом із тим, до позовної заяви представник позивача ОСОБА_1 адвокат Задорожня В.О. долучила клопотання про поновлення такого строку від 20.08.2024, яке обгрунтовує тим, що Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє продовжено строк дії воєнного стану 12 серпня 2024 року на 90 діб. Не заперечуючи факт своєчасного отримання позивачем оскаржуваної постанови від серії ЕНА №25181840 від 11.07.2024 року в день її винесення, однак в обгрунтування підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача покликається на необхідність поновлення такого, виходячи із запровадження в Україні воєнного стану, а також скерування адвокатом в інтересах позивача запиту до Золочівського РВП ГУНП у Львівській області 29.07.2024 року та отримання відповіді від 09.08.2024, яку отримано адвокатом у відділенні Нової пошти 15.08.2024.

Розглянувши заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, суд вважає таке необгрунтованим, оскільки факт введення воєнного стану не є безумовною підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому, судом встановлено, що позивач та його представник не надав доказів того, що воєнний стан безпосередньо вплинув на можливість позивача звернутися до суду із цим позовом в межах встановленого частиною другою статті 286 КАС України десятиденного строку звернення до суду. Покликання позивача на введення воєнного стану, як причину пропуску строку звернення до суду, без посилання на конкретні обставини, які є об`єктивно непереборними та такими, що перешкоджали зверненню до суду, не можуть бути визнані судом поважними.

Що стосується іншої підстави для поновлення пропущеного строку, зокрема доводи представника позивача про скерування нею в інтересах позивача запиту до Золочівського РВП ГУНП у Львівській області 29.07.2024 року та отримання відповіді від 09.08.2024, яку отримано адвокатом у відділенні Нової пошти 15.08.2024, суд вважає недостатніми, оскільки, як убачається із долученого до позовної заяви ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1676230 від 19.08.2024, що позивач ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги із адвокатом Задорожньою В.О. ще 11.07.2024 року, тобто невідкладно в день винесення відповідачем оскаржуваної постанови серії ЕНА №25181840 від 11.07.2024, однак перший запит адвокатом датований 29.07.2024, тобто через 18 днів після укладення із позивачем договору про правничу допомогу, а також мав місце не протягом строку, який пропущено. Натомість, покликання на об`єктивні та непереборні обставини, які перешкодили позивачу звернутися до суду з указаним позовом заявлене представником позивача клопотання про поновлення пропущеного строку не містить.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Крім того, у пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також у рішенні ЄСПЛ від 28.03.2006 року в справі «Мельник проти України» Суд зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 07 лютого 2019 року в справі №819/859/16 зазначив, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відтак, суд вважає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, а підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними із поновленням строку на звернення до суду лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. Отже, у контексті забезпечення реалізації права на звернення до суду та вирішення питання поновлення строків на таке звернення поновлення строків може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки особи.

Проте, поважних причин пропуску строку звернення до суду заявлене представником позивача клопотання не містить. Причини, на які покликалася у заявленому клопотанні представник позивача, зокрема, щодо запроваження воєнного стану в Україні та звернення представника позивача поза межами встановленого десятиденного строку звернення до суду та через 18 днів після укладення із позивачем договору про правничу допомогу, із запитами до органу поліції, на думку суду, не є тими непереборними обставинами, які об`єктивно унеможливили своєчасне звернення позивача до суду у встановлений десятиденний строк.

Згідно приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що заявлене представником позивача клопотання про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви про оскарження спірної постанови відповідача не містить обставин, які свідчать про те, що у позивача виникли об`єктивні непереборні перешкоди у своєчасному поданні цієї позовної заяви у встановлений законодавством строк. Крім того, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку матеріали позовної справи та клоптання про поновлення пропущеного строку не містить, оскільки запровадження воєнного стану не може бути самостійною підставою для поновлення строку, як і подання адвокатом запитів поза межами пропущеного десятиденного строку та через 18 днів після укладення позивачем договору із адвокатом не були об`єктивними та непереборними перешкодами для своєчасного подання позову, а тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити, залишивши позовну заяву без руху із наданням процесуальної можливості позивачу протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, якщо такі мають місце.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 22, 25, 26, 32, 73, 77, 79, 118-123, 160, 161, 168, 169, 171, 172, 248, 256, 286, 294 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви про оскарження постанови серії ЕНА №25181840 від 11 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області та поліцейського відділення поліції №2 Золочівського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області сержанта поліції Прокоповича Назара Теодоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - залишити без руху та надати позивачу ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення даної ухвали, протягом якого він має вказати інші причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, якщо такі мають місце.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складення у частині відмови у поновленні пропущеного строку.

Повний текст ухвали складено: 27.09.2024 року.

Суддя І. Б. Кос