Справа № 380/16848/24
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 рокусправа № 380/16848/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02022, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не знятті арешту з майна Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» накладеного постановою Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 16.02.2011 у складі зведеного виконавчого провадження №16525881 (реєстраційний номер обтяження 10862685);

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, ) зняти арешт накладений постановою Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 16.02.2011 у складі зведеного виконавчого провадження №16525881 (реєстраційний номер обтяження 10862685) на нерухоме майно Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Мельникова,24, корп.З, ) по вулиці Авіаційна, 1 у місті Львові, а саме: службовий будинок 2 вертолітної ескадрильї за г/п № 4; навчальний корпус за г/п № 43; командний пункт інженера за г/п № 10; службовий будинок 3 вертолітної ескадрильї за г/п № 8; авіаційна техніко-експлуатаційна частина за г/п № 5; сховище авіаційної техніко-експлуатаційної частини за г/п № 9; термокомплекс за г/п № 45; майстерня для зварювання за г/п №11; сховище, укриття бетонне за г/п № 12; сховище залізобетонне за г/п № 6; збірно-металеве сховище за г/п № 23; збірно-металеве сховище за г/п № 24; склад інженерно-аеродромної служби за г/п № 28; КПП, авіа ТЕЧ за г/п №5А; альтанка на озері за г/п б/н, літ Ф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України в Україні було введено правовий режим воєнного стану. Для забезпечення потреб оборони в умовах правового режиму воєнного стану та належної діяльності органів військового управління щодо відсічі збройної агресії, у військової частини НОМЕР_1 виникла необхідність частково скасувати арешт на державне нерухоме майно та повернути його для повноцінного виконання завдань оборони України. Фактичну передачу нерухомого майна для потреб оборони забезпечено всередині оборонного відомства від ДП «УАТК» до військового формування. На даний час майном фактично володіє інший власник, ніж вказаний в реєстрі речових справ. Однак у військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави належним чином розпоряджатися державним майном по АДРЕСА_2 (Скнилів) для потреб оборони, оскільки існує арешт на майно переданого від ДП «УАТК». За таких обставин у командування військової частини НОМЕР_1 виникла необхідність частково зняти арешт з нерухомого майна ДП «УАТК» в кількості 15 (п`ятнадцяти) об`єктів нерухомості по АДРЕСА_2 , яке наказом Міністра Оборони України від 26.09.2022 №297/нм передано від вищевказаного підприємства на баланс військової частини НОМЕР_3 та від останньої (в/частини НОМЕР_3 ) на баланс військової частини НОМЕР_1 (згідно акту приймання (передачі) будівель та споруд по АДРЕСА_2 від 27.01.2023. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 7 серпня 2024 року позову заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою від 19 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 29 серпня 2024 року витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) документи необхідні для розгляду справи.

На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 у справі № 380/16848/24, відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження про стягнення коштів з ДП «Українська авіаційна транспортна компанія», що стосуються предмету спору у цій справі.

З врахуванням того, що головуючий по справі суддя Брильовський Р.М., у період з 02.09.2024 по 22.09.2024 перебував у щорічній основній відпустці, суд вважає за можливе розглянути справ після виходу судді з відпустки.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку з чим судом вирішено проводити розгляд справи в силу вимог ч.6 ст. 162 КАС України.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2011, яке набрало законної сили 31.01.2011, Господарським судом міста Києва видано наказ від 07.02.2011 №6/710-38/408 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 8666776 (вісім мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят шість) грн 80 коп., 3% річних в сумі 176286 (сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят шість) грн 18 коп., державне мито в сумі 6375 (шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн 00 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 59 (п`ятдесят дев`ять) грн 00 коп.

Головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Пацуріною Оксаною Василівною винесено постанову від 16.02.2011 №ВП№24635934 про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все майно, що належить Державному підприємству Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія».

Постановою від 28.04.2011 №ВП24635934 приєднано виконавче провадження №26635934 з примусового виконання наказу №6/710-38/408 до зведеного виконавчого провадження №16525881, яке веде Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, м. Київ.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Нечай Галиною Петрівною постановою від 01.10.2013 ВП№ 24635934 зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу №6/710-38/408 виданого 07.02.2011.

Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) є підпорядкованою військовій частиною НОМЕР_4 в системі Повітряних Сил Збройних Сил України та має статус окремої юридичної особи.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України та затвердженого акту приймання - передачі від 22.11.2022 для потреб оборони в умовах дії правового режиму воєнного стану забезпечено передачу 15 будівель та споруд державного майна по АДРЕСА_2 від Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Командування військової частини НОМЕР_1 подало заяву до відділу примусового виконання рішень від 24.07.2024 №1530/403/398/пс щодо скасування арешту (обтяження) майна по АДРЕСА_2 ДП «УАТК» у зведеному виконавчому провадженні №16525881.

Відділ примусового виконання рішень повідомив командування вказаної військової частини, що у зведеному виконавчому провадженні №16525881 перебуває 29 виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів з боржника ДП УАТК». Всі виконавчі провадження, які перебувають у складі зведеного виконавчого провадження №16525881 зупинені у зв`язку із тим, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.06.2013 по справі №910/9741/13 порушено справу про банкрутство ДП «УАТК» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки у командування військової частини НОМЕР_1 виникла необхідність частково зняти арешт з нерухомого майна Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» в кількості 15 (п`ятнадцяти) об`єктів по вулиці Авіаційна, 1 у м. Львові, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 частини першої статті 35 Закону визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках.

Статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави відновлення виконавчого провадження.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Суд встановив, що 16.02.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі якої було накладено арешт на все майно, що належить Державному підприємству Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія».

Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII також передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також приписами частини третьої статті 37 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Зі змісту наведених законодавчих положень вбачається, що арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа до суду, який його видав, а також у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII. В інших випадках повернення виконавчого документа законодавчо мотивованих підстав для безумовного зняття арешту з майна боржника не передбачено.

Також приписами частин третьої, четвертої статті 59 Закону №1404-VIII визначено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону №1404-VIII).

У той же час матеріали справи не містять доказів існування на час звернення позивача підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини, перелік яких наведено у частині четвертій статті 59 Закону №1404-VIII, а також згідно з частиною четвертою статті 40 Закону №1404-VII.

Суд встановив, що на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2011, яке набрало законної сили 31.01.2011, Господарським судом міста Києва видано наказ від 07.02.2011 №6/710-38/408 про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 8666776 (вісім мільйонів шістсот шістдесят шість тисяч сімсот сімдесят шість) грн 80 коп., 3% річних в сумі 176286 (сто сімдесят шість тисяч двісті вісімдесят шість) грн 18 коп., державне мито в сумі 6375 (шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн 00 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 59 (п`ятдесят дев`ять) грн 00 коп.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Нечай Галиною Петрівною постановою від 01.10.2013 ВП № 24635934 зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу №6/710-38/408 виданого 07.02.2011.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2017 №82900056 службовий будинок 2 вертолітної ескадрильї за г/п № 4; навчальний корпус за г/п № 43; командний пункт інженера за г/п № 10; службовий будинок 3 вертолітної ескадрильї за г/п № 8; авіаційна техніко-експлуатаційна частина за г/п № 5; сховище авіаційної техніко-експлуатаційної частини за г/п № 9; термокомплекс за г/п № 45; майстерня для зварювання за г/п №11; сховище, укриття бетонне за г/п № 12; сховище залізобетонне за г/п № 6; збірно-металеве сховище за г/п № 23; збірно-металеве сховище за г/п № 24; склад інженерно-аеродромної служби за г/п № 28; КПП, авіа ТЕЧ за г/п №5А; альтанка на озері за г/п б/н, літ Ф перебуває у власності Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія».

Суд зазначає, що відповідно до постанови від 16.02.2011 ВП№24635934 про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої накладено арешт на все майно, що належить Державному підприємству Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія», однак до суду з позовною заявою звертається не боржник, а Військова частина НОМЕР_1 , яка не є власником майна на яке накладено арешт.

Таким чином дії державного виконавця є правомірні, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду вказаної справи.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович