Справа № 260/6008/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 вересня 2024 рокум. Ужгород№ 260/6008/24

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючої судді Калинич Я.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Нахіровича про визнання протиправним рішення про реєстрацію та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Нахіровича, у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер індексний номер: 69211573 від 08.09.2023 12:45:28, про державну реєстрацію іпотеки 51659932 (спеціальний розділ).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав поважності пропуску цього строку та відповідних доказів.

На виконання вимог вказаної вище ухвали суду, представником позивача була подана до суду заява про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якої зазначено, що позивачу про порушення його прав стало відомо - 05.10.2023 згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 349289624 щодо об`єкта нерухомого майна - АДРЕСА_1 , стало відомо про державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку: 51659932 (спеціальний розділ) дата та час державної реєстрації 08.09.2023 року 12:30:46, державний реєстратор приватний нотаріус Бадахов Юрій Назірович, Київський міський нотаріальний округ, документи подані для державної реєстрації іпотеки: інший тип договору, Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, серія та номер: 1194, ПН КМНО ОСОБА_2 ; іпотечний договір, серія та номер: 1485, виданий 10.04.2008, видавник: ПН УМНО ОСОБА_3 . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 69211573 від 08.09.2023 12:45:28, приватний нотаріус Бадахов Юрій Назірович, Київський міський нотаріальний округу. Іпотекодавець: ОСОБА_1 , іпотекодержатель: ОСОБА_4 . Позивач 11.10.2023 звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача 1 - ОСОБА_4 , відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа яка не заявляє самовтіхи вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки майнових прав недійсним, відсутності прав кредитора та права іпотеки та скасування рішення про державну реєстрацію. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року по справі №907/1046/23, (посилання в мережі інтернет: https://reyestr.court.gov.ua/Review/117435360) яке залишено без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24 червня 2024року (посилання в мережі інтернет: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120146830) у задоволенні позову відмовлено повністю. Кінцеве рішення у справі винесено КГС ВС ухвалою від 05.09.2024 (посилання в мережі інтернет: https://reyestr.court.gov.ua/Review/121464764), якою закрито касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.02.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 зі справи № 907/1046/23. Таким чином, позивачу про порушення своїх прав позивачу стало відомо 05.10.2023, з позовною заявою в порядку іншої юрисдикції останній звернувся 11.10.2023 року до господарського суду. Кінцеве рішення у справі винесено 05.09.2024 року, а з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 16.09.2024 року. На підставі викладених вище аргументів та висновків, представник позивача просив суд поновити позивачу строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Досліджуючи обставини виконання позивачем вимог ухвали від 19 вересня 2024 року щодо зазначення поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд вказує на таке.

Відповідно до частини 1, абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У спорах, пов`язаних з проходженням та звільненням з публічної служби застосовується місячний строк для звернення до суду, передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Окрім того, згідно із пунктом 46 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі (надалі по тексту також - Рішення Суду) «Устименко проти України» (заява №32053/13 від 29.01.2016), одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений «особливими і непереборними» обставинами.

У пункті 47 Рішення Суду зазначено, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

На підтвердження існування об`єктивних обставин, які мали місце у період з 05.10.2023 року по 13.09.2024 року та які унеможливили своєчасне звернення до суду з цим позовом, представник позивача не наводить жодних доводів та не долучає жодних доказів.

Щодо покликань позивача на те, що зверненню до адміністративного суду із даною позовною заявою, - передувало його звернення із позовною заявою до суду господарської юрисдикції, то суд зазначає, що підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви. Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Разом з тим, суд зазначає, що звернення до суду з позовною заявою та розгляд справи іншим судом, з іншими позовними вимогами та іншим предметом, - не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру та не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору іпотеки та скасування рішення про державну реєстрацію, жодним чином не перешкоджало вчасному зверненню до Закарпатського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Суд звертає увагу, на позицію Касаційного адміністративного суду складі Верховного Суду, викладену у постанові від 29 вересня 2022 року в справі №500/1912/22 стосовно того, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може вважатись поважною причиною для безумовного поновлення строків звернення до суду, якщо позивач не обґрунтував неможливість такого звернення у встановлені строки.

Суд констатує, що заява представника позивача так і не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Враховуючи наведене, у зв`язку із відсутністю належного обґрунтування поважності тривалого пропуску місячного строку звернення до суду, позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а позовна заява вважається поданою без дотримання відповідного строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Оскільки представником позивача у встановлений законом строк не було наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, то наявні усі правові підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що в силу вимог частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене, керуючись статями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення в суд із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Нахіровича про визнання протиправним рішення про реєстрацію та скасування державної реєстрації, з підстав, визначених у заяві про поновлення процесуального строку від 25 вересня 2024 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Нахіровича про визнання протиправним рішення про реєстрацію та скасування державної реєстрації - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я. М. Калинич