Справа № 580/4602/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року справа № 580/4602/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/4602/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА /ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

07.05.2024 вх.23021/24 позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить (17.06.2024 вх.№ 29753/24): визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок грошового забезпечення за період служби в зоні ЧАЕС та видати нову довідку.

21.05.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), 08.07.2024 здійснив перехід від спрощеного до загального провадження, 03.09.2024 закрив підготовче судове засідання та призначив розгляд справи по суті.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання, проте 23.09.2024 вх. №44944/24 позивач у заяві без урахування вимог ч.1 ст.47 КАС України, просить:

-визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними у відмові розгляду заяви про перерахунок грошового забезпечення в період служби з 16.07.1986 до 22.08.1986 у зоні відчуження ЧАЕС та видачі нової довідки про склад грошового забезпечення в даний час відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2012 №685;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок грошового забезпечення за період служби з 16.07.1986 до 22.08.1986 у зоні відчуження ЧАЕС та видати нову довідку на підставі розпорядження Ради міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031 та наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення.

Суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, що би свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №826/8803/15.

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 16.07.1986 до 21.08.1986 перебував у Військовій частині № НОМЕР_3 на посаді заступника начальника оперативної групи окремий зони - начальника штабу оперативної групи окремій зони 36 робочих днів. Для переходу на інший вид пенсії позивач бажає отримати оновлену довідку про грошове забезпечення у зоні відчуження в 1986-1990 роках. 15.02.2013 №6/7/122 відповідачем надана довідка про розмір грошового забезпечення, проте позивач вважає, що довідка не відповідає вимогам з урахуванням змісту листів Міністерства праці України, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства фінансів України від 29.10.1992 №09-3751, від 13.06.2005 №1153/0/1405/034-4. Позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 про оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, проте отримав відмову.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

08.07.2024 вх. №32873/24 відповідач надав до суду відзив, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Відповідно до протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 про грошове забезпечення одержане особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках №2 позивачу видана довідка від 15.02.2013 №6/7/122 (сума 330 карбованців). Відповідно до архівної довідки від 16.09.1997 №315/4/2186 зараховано місце роботи у 3 зоні небезпеки. Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс, наданий дозвіл керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії виплачувати заробітну плату працівникам у виняткових випадках, зайнятих на роботах у III зоні небезпеки, у п`ятикратному розмірі, порівняно з нормами, встановленими чинним законодавством, у ІІ зоні - у чотирикратному розмірі та у І зоні трикратному. Постановою Всесоюзної центральної ради професійних спілок Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року №665-195 надане право керівникам міністерств та їх заступникам виплачувати заробітну плату працівникам, зайнятим на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, визначених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс. Оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно у чотирикратному, трикратному та двократному розмірі, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи. Постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської рада профспілок від 10 червня 1986 року №207-7 надане право керівникам міністерств та їх заступникам виплачувати заробітну плату працівникам, зайнятим на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, визначених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс. Встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно у чотирикратному, трикратному та двократному розміру, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи. З 10.06.1986 кратність оплати праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій небезпечних зонах, здійснюється відповідно в чотирикратному, трикратному та двократному розміру, тому довідка про грошове забезпечення, одержана особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 15.02.2013 №6/7/122 була видана позивачу згідно чинного законодавства. Відповідач зазначає, що відмовляючи позивачу у підготовці та наданні нової довідки про грошове забезпечення, одержану особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990, ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що позивач є особою з інвалідністю війни 2 групи (свідоцтво серія НОМЕР_4 від 26.10.2009), учасник ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС 1 категорії (свідоцтво серія НОМЕР_5 від 13.11.2020). Відповідно до протоколу засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 про грошове забезпечення одержане особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках №2 позивачу видана довідка від 15.02.2013 №6/7/122 (сума 330 карбованців).

31.07.2023, 11.11.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу оновленої довідки, проте листом від 11.09.2023 №6/8/5/ФР відповідач повідомив, що позаяк у особово-пенсійній справі позивача відсутні документи про виплату заробітної плати за період відрядження для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому немає можливості надати довідку.

Позивач вважає дії позивача протиправними, такими що порушує права та інтереси, тому звернувся до суду із позовною заявою.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право бути почутим, або право голосу, є одним із ключових принципів процесуальної справедливості. Ним вимірюється повага до особи, до її гідності, причому не тільки під час якогось процесу. Цей принцип є важливим під час вирішення процедурних питань в управлінській сфері. Якщо право особи бути почутою не забезпечується, то не виконується й процесуальна справедливість, значить, будь-який акт чи дія органів публічної влади є нікчемними ( ОСОБА_2 . З повагою до особи / https://zib.com.ua/ua/print/132873-osnovni_principi).

Конституційний Суд України у рішенні від 07.04.2021 №1-p(I)/2021 зазначає, що Чорнобильська катастрофа - найбільша у світі за всю історію ядерної енергетики екологічна катастрофа техногенного характеру за кількістю загиблих, потерпілих від її наслідків осіб, масштабами радіоактивного забруднення територій насамперед в Україні. Особливо руйнівного впливу Чорнобильської катастрофи на життя, фізичне й психологічне здоров`я зазнали учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи, яким унаслідок цієї катастрофи встановлено інвалідність (у тому числі й діти з інвалідністю)

Конституційний Суд України наголошує, що з приписів статей 3, 16, 50 Конституції України у їх взаємозв`язку випливають не лише зобов`язання держави перед постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянами України, а й гарантії щодо цієї категорії громадян.

На підставі статі 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII) пенсії по інвалідності, що настала унаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок обчислення пенсій зазначеним категоріям осіб визначається Кабінетом Міністрів України. З 01.01.2012 діє Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210. Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала унаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника унаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону 796-XII за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону 796-XII здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження є первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо у зоні відчуження.

У разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження. У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому випадку довідка про заробітну плату видається за формою, затвердженою Міністерством соціального захисту населення України (згідно листа від 27.02.1996 №01-3/244-013-21) за постановою Ради Міністрів Української РСР та Української Республіканської ради профспілок від 10.06.1986 № 207-7 відповідно до інших нормативних актів про оплату праці, що діяли під час виконання роботи (служби) у зоні відчуження.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, I зону небезпеки, провадилась відповідно у 5, 4, 3 - кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів). Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, що відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи. Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці проводилась відповідно до зон небезпеки, затверджена рішеннями Урядової комісії від 07.08.86 № 87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.86 № 115), від 19.08.86 № 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.86 № 124), від 18.09.86 № 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.86 № 140), від 05.01.87 № 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.87 № 1).

На осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ відповідно до норм розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс поширювалися положення розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 зазначено, що грошове забезпечення начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в 5,4,3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

Відповідно до п.6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи, в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (не більше як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганню забруднення навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

VІ.ОЦІНКА СУДУ

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а). Обираючи спосіб захисту, позивач не формулює вимоги відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, позаяк просить визнати протиправними дії без окреслення змісту таких дій, що фактично не вчинені відповідачем, проте стверджує про неодноразове звернення про помилковість відомовтей довідки від 15.02.2013 щодо тарифної ставки (14 крб замість 10.65 крб) та кратності 5 замість 4 залишились без реагування відповідача, який надав лист 11.09.2023 про розгляд звернення без дати та лист від 03.11.2023 на звернення без дати про те, що вч НОМЕР_6 ліквідована без правонаступника.

Відповідачем допущена протиправна бездіяльність під час розгляду звернення позивача від 31.07.2023 (повідомляв про відрядження у вч НОМЕР_3 ) щодо наданого власного розрахунку позивача про суму грошового забезпечення, що залишений без оцінки та реагування та з`ясування обставин звернення електронною поштою (у т.ч. лист-нагадування від 12.09.2023) щодо персональних даних. У заяві від 11.11.2023 позивач додатково надав довідку ГДА МОУ від 17.01.2013 для розгляду та очікував відповідь з урахуванням звернень.

Відповідно до ч.2 ст.1 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів. Конвенція Ради Європи про доступ до офіційних документів передбачає, що державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ (ч.1 ст.5). У науково-практичному коментарі до Закону України «Про адміністративну процедуру» зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Оскільки за матеріалами справи суд не виявив мотивованої, обгрунтованої відповіді на звернення позивача від 31.07.2023, від 11.11.2023 з урахуванням аналізу та оцінки відомостей архівних довідок (посадовий оклад 190 крб, оклад 160 крб, надбавка 70 крб), перевірки наданого розрахунку позивачем порівняно з даними довідки від 2013 року з описом наявних чи відсутніх деструктивних відхилень, то доходить висновку про допущено протиправну бездіяльність.

Верховний Суд у справі №640/16224/19 зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.3 Закону України від 02 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ст.15 Закону № 393/96-ВР).

Відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 р. № 2073-IX (далі Закон № 2073) адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція) (ч.1 ст.21 Закону № 2073). Особа має право в порядку, встановленому цим Законом, подати до адміністративного органу заяву з вимогою прийняти адміністративний акт з метою забезпечення реалізації її права, свободи або законного інтересу, виконання нею визначеного законом обов`язку, якщо вважає, що розгляд і виконання такої вимоги належить до компетенції адміністративного органу (ч.1 ст.38 Закону № 2073). Заява подається в усній чи письмовій формі (ч.1 ст.39 Закону № 2073). Заява в письмовій формі може бути подана до адміністративного органу шляхом особистого звернення, надіслана поштовим відправленням або подана в електронній формі, у тому числі з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (ч.2 ст.41 Закону № 2073).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, зміст немотивованих листів-відповідей від 03.11.2023 №6/8/5/ОР51789/6343, від 11.09.2023 №6/8/5/ФР ІНФОРМАЦІЯ_1 у контексті вимог Закону України «Про адміністративну процедуру», «Про звернення громадян», ч.5, 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням критерії ч.2 ст.2 КАС України, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги належать до часткового задоволення, відмовивши у задоволенні вимоги щодо протиправних дій, позаяк позивач не визначив про утримання від яких саме дій йдеться згідно обраного способу захисту (п.3 ч.1 ст.5 КАС України).

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а).

Позовні вимоги в редакції від 23.09.2024 вх. №44944/24 суд не вирішує, позаяк отримані після закриття підготовчого провадження у справі.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч.1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Позивач переконливо довів, що на неодноразові звернення мотивованої і зрозумілої відповіді у межах спірних відносин щодо отримання офіційного документа - довідки та відповіді на наданий власний розрахунок розбіжностей у визначенні грошового забезпечення від субєкта владних повноважень не отримав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд перевірив доводи сторін і надані докази та дійшов висновку про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 під час розгляду звернень від 31.07.2023, від 11.11.2023 щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку з наданням немотивованих відповідей, без забезпечення сприяння особі у реалізації права бути почутим з метою моделювати подальшу поведінку в бажанні отримати довідку із зрозумілими та несуперечливими відомостями, тому належить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути звернення від 31.07.2023, від 11.11.2023 з урахуванням оцінки суду в рішенні.

У частині визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними належить відмовити, позаяк відповідач допустив протиправну бездіяльність в контексті обмеження прав позивача знати складові грошового забезпечення.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору (статус особи з інвалідністю II групи) підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.2, 90, 139, 242-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 під час розгляду звернень ОСОБА_1 від 31.07.2023, від 11.11.2023.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 31.07.2023, від 11.11.2023 з урахуванням оцінки суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 [ АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ].

Рішення суду складене 25.09.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА