Справа № 440/9674/24
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/9674/24

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 26.09.2024 року про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 440/9674/21 за позовом ОСОБА_1 до Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, пункту наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/2/2/2435 від 24.04.2024 у частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області від 26.04.2024 у частині, що стосується зарахування ОСОБА_1 у запас;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації" від 07.05.2024 №152 у частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати пункт 12 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2023 №130 у частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 його військовий квиток НОМЕР_2 та інші документи позивача, які можуть знаходитись у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 утриматись від дій, що перешкоджають ОСОБА_1 залишити військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокової А.О. від 16 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

05 вересня 2024 року ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокової А.О. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 вересня 2024 року суддею Полтавського окружного адміністративного суду Чесноковою А.О. допущено зміну позовних вимог та прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову у справі № 440/9674/24, про що постановлено ухвалу.

26 вересня 2024 року за вхідним реєстраційним № 56468/24 від позивача, ОСОБА_1 , надійшла заява про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 440/9674/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, пункту наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Заява позивача, ОСОБА_1 , обґрунтована тим, що як він вважає:

- суддя ігнорує надані ним докази, про що свідчать положення ухвали про відкриття спрощеного провадження від 05.09.2024 року у справі № 440/9674/24; отже в ухвалі чітко зазначено, що суддя проігнорувала факт подачі позивачем доказів, прийшла безпідставного висновку про відсутність підтвердження документів позивача, виступила на стороні відповідача, а не як справедливий арбітр у даному провадженні. Тому вищевикладені обставини викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді під час розгляду даної справи;

- дотримання строків звернення до суду залежить від позиції відповідачів. Отже, відповідно до положень ухвали, упередженість судді в цьому конкретному випадку проявилось у: визначенні позиції відповідача як передумови для встановлення факту дотримання строку звернення до суду; фактичному декларуванні переваги будь-яких доказів, які відповідачі тільки ймовірно нададуть в майбутньому, над фактично поданими доказами позивачем стосовно дотримання строку звернення до суду (оскільки суддя вважає, що позивачем не було подано жодних доказів з даного питання); порушенні справедливого балансу між позивачем і відповідачем, що поставили позивача у суттєво невигідне становище порівняно з відповідачем;

- суд повторно акцентує увагу відповідачів на «недоліках» позову, ще один прояв упередженості, який полягає в тому, що суддя фактично: повторно акцентує увагу відповідачів саме на цій (щодо дотримання строку звернення до суду), на її думку, слабкій (недоведеній) позиції позивача; задає відповідачам «рамку» для викладення своїх вимог, заперечень, аргументів, пояснень, та міркувань щодо обставини, яка має значення для розгляду спору; порушує процесуальне законодавство, яке не передбачає можливість подання письмових пояснень як окремого документа;

- суддя перешкоджає позивачу довести частину обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Клопотання позивача про виклик свідків було залишено без уваги. Таким чином позивача, на його думку, було позбавлено можливості довести частину обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і які, в силу специфіки даної справи, можуть бути підтверджені виключно свідками. Процесуальне законодавство прямо передбачає обов`язок суду розглянути клопотання позивача про виклик свідків. Це є черговим випадком прояву несправедливого ставлення до позивача з боку судді порівняно з іншими учасниками справи та підтверджують її упередженість;

- розгляд справи повинен проводитися в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а суддею воно було залишено без уваги, то у сукупності із вищевказаними обставинами, даний факт свідчить про ще один факт упередженого ставлення до позивача. Більш того, це вже другий факт ігнорування суддею клопотань позивача. Систематичність з якою клопотання позивача залишаються без уваги судді підтверджує обґрунтованість упередженого ставлення до нього;

- розгляд справи не може здійснюватися у письмовому провадженні. Оскільки позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а суддею воно було залишено без уваги, то у сукупності із вищевказаними обставинами, даний факт свідчить про ще один факт упередженого ставлення до позивача.

У заяві про відвід представник позивача, як на його думку, констатує, що суддя Чеснокова А.О. не дотрималась статті 15 Кодексу суддівської етики, Бангалорських принципів поведінки суддів.

Таким чином позивач, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до суду з заявою про відвід судді Чеснокової А.О., з огляду на наявність, як він вважає, обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокової А.О. від 26 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Чеснокової А.О. передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для вирішення питання про відвід судді.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 вересня 2024 року головуючим суддею з розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 вересня 2024 року про відвід судді у справі № 440/9674/21 за позовом ОСОБА_1 до Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, пункту наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії визначено суддю Полтавського окружного адміністративного суду Молодецького Р.І..

Відповідно до частин 8, 11, 12 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладені вимоги норм процесуального закону, враховуючи на відсутність необхідності розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 вересня 2024 року про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 440/9674/21 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, ця заява згідно частини 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України розглядається та вирішується судом у порядку письмового провадження.

Суд, оцінюючи доводи позивача, викладені у заяві про відвід судді від 26.09.2024, виходить з такого.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

За приписами частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Згідно частини 2 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка передбачає недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи зазначені положення, суд зауважує, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або у будь-якій формі. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення судді до спору і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права безпосередньо не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою цього Суду (справи "Білуха проти України", заява №33949/02, п. 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява № 33958/96, п.п. 42-43; "Pullar v. United Kingdom", заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

З метою підтвердження наявності передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для відводу судді Чеснокової А.О. позивач посилається на наявність, на його переконання, сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді, які, як це вбачається зі змісту заяви про відвід, фактично пов`язані з процесуальними рішеннями судді під час вчинення ним процесуальних дій.

Водночас, суд звертає увагу, що частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України імперативно встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому, доводи стосовно незгоди з процесуальним рішенням суддів та наведеним у ньому мотивуванням й висновками самі собою не можуть бути самостійною підставою для відводу суддів, якщо вони не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, які можуть свідчити про упередженість суддів, їх необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до них, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Такий підхід до визначення категорії «упередженості» Верховний Суд продемонстрував в ухвалі від 18 листопада 2022 року у справі № 0440/6728/18. На тому, що аргументи стосовно незгоди з судовим рішенням не є беззаперечним доказом виникнення сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів, наголошено й в ухвалах Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 826/8426/14, від 6 жовтня 2022 року у справі № 640/17351/19, від 24 січня 2023 року у справі № 826/9693/13-а та від 11 липня 2023 року у справі № 200/5179/22.

Варто наголосити й на тому, що Європейський суд з прав людини, аналізуючи об`єктивний критерій безсторонності судді, у пункті 43 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland; заява №33958/96) та згодом з посиланням на цю справу у пункті 50 рішення від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02) відзначав, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Доводи, наведені позивачем у заяві про відвід стосовно незгоди з процесуальними рішеннями судді Чеснокової А.О., самі собою не є самостійною підставою для відводу судді, якщо такі факти не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, що можуть свідчити про упередженість суддів, їх необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до них, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Зміст наведених позивачем мотивів, покладених у основу його вимог про відвід судді Чеснокової А.О., беззаперечно не вказує на наявність обставин, які б у ракурсі визначених принципів безсторонності судді могли б свідчити про те, що критерій об`єктивності судді у справі № 440/9674/24, яка ним розглядається, не був дотриманий. Належних та допустимих доказів протилежного заявником не надано та інших мотивів, з яких це могло б вбачатись, ним не наведено.

Оцінка доводів заяви про відвід судді Чеснокової А.О. з огляду на обставини справи, надає суду підстави для висновку, що вони не свідчать про необ`єктивність та упередженість судді Чеснокової А.О. під час розгляду справи, а є, фактично, припущенням заявника.

У заяві відсутні об`єктивні докази та доводи, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді, зокрема такі, які містять належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді, а обставини, які вказує позивач в обґрунтування поданої заяви про відвід, є лише припущеннями, і також свідчать про фактичну незгоду особи, яка її подала, з процесуальними рішеннями судді. Наведені позивачем доводи не можна розцінювати як доказ сформованої упередженої позиції.

Інших підстав, що можуть свідчити про упередженість та необ`єктивність судді Чеснокової А.О. під час розгляду справи № 440/9674/24, крім тих, що пов`язанні з незгодою позивача з процесуальними рішеннями судді, подана позивачем заява не містить.

Ураховуючи викладене, розглянувши подану позивачем заяву про відвід, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, оскільки наведені заявником мотиви та подані ним документи не свідчать про наявність жодної з передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу судді Чеснокової А.О.

Підсумовуючи викладене вище, суд констатує, що заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 440/9674/21 за позовом ОСОБА_1 до Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, пункту наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 26 вересня 2024 року про відвід судді Чеснокової А.О. у справі № 440/9674/21 за позовом ОСОБА_1 до Призовної комісії Кременчуцького району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування розпорядження, рішення, пункту наказу, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький