Справа № 380/10299/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 рокусправа № 380/10299/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області. Позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2015-2022 роки у кількості 71 день;

-зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2015-2022 роки у кількості 71 день виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 28.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що проходила службу Національній поліції України та звільнено наказом ГУ НП у Львівській області від 28.02.2022 №109 о/с за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII Про Національну поліцію України. Однак на день звільнення позивача зі служби в поліції, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної та додаткової відпустки за 2015-2022 роки у кількості 71 день.

08.03.2024 на адвокатський запит про надання інформації з приводу реалізації ОСОБА_1 права на відпустку в період 2015-2022 роки, ГУ НП у Львівській області надало інформацію, шо позивачем не використано щорічних оплачуваних відпусток за період 2015-2022 роки 71 день. Однак відповідач не виплатив компенсації за невикористані дні відпустки, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 20.05.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що згідно наказу № 109 о/с від 28.02.2022 ОСОБА_1 виплачено компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у році, тривалістю 08 діб (у урахуванням 05 діб основної відпустки та 03 доби додаткової відпустки). Відповідно до наданої довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області від 03.06.2024 №360 невикористані дні оплачуваних відпусток ОСОБА_1 за період 2015-2022 роки становлять 71 день: за 2015 рік у кількості 04 дні основної та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рік у кількості 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік у кількості 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки. Разом з тим, позивач у встановленому порядку наказ про звільнення № 109 о/с від 28.02.2022, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого відповідачем проводилась виплата коштів, не оскаржував, а, відтак, наказ № 109 о/с від 28.02.2022 є чинним та не скасованим. ГУНП у Львівській області не позбавляло позивача права на відпустку, оскільки грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки законом не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходила службу в органах Національної поліції України.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 09.02.2022 наказом ГУ НП у Львівській області від 28.02.2022 № 109 о/с По особовому складу позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію, з 28.02.2022 з виплатою компенсації за 08 діб щорічної відпустки за 2022 рік (з урахуванням 05 діб основної відпустки та 03 доби додаткової відпустки).

Залишок невикористаних частин відпусток за час проходження служби ОСОБА_1 становить: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2022 рік при звільненні виплачену грошову компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році 08 діб основної відпустки та 03 доби додаткової відпустки, що підтверджується довідкою заступника начальника ГУНП у Львівській області від 03.06.2024.

За результатами розгляду адвокатського запиту представника позивача ГУ НП у Львівській області листом від 12.04.2024 повідомлено, що наказом № 109 о/с від 28.02.2022 ОСОБА_1 виплачено 5 календарних днів основної та 3 календарних дні додаткової відпустки була нарахована та виплачена у сумі 4197,92 грн з фінансування за лютий 2022 року відповідно плану асигнувань загального фонду за 2022 рік.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не нарахуванні та не виплаті грошової компенсації за всі невикористані дні основної та додаткової відпусток, позивач звернулася до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, неодноразово було предметом дослідження Верховного Суду, зокрема у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19.

Вказані висновки в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються судом під час вирішення цього спору.

У справі № 160/10875/19 Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, і зазначив таке.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України Про Національну поліцію. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України Про Національну поліцію, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України Про Національну поліцію і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України Про відпустку.

Так, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України Про відпустку і частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Таким чином, Верховний Суд у справі № 160/10875/19 дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Такі ж висновки підтримані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 листопада 2022 року при розгляді справи № 640/85/20 та від 20 липня 2023 року при розгляді справи № 200/18480/21.

Як видно з довідки ГУНП у Львівській області від 03.06.2024 №360, у ОСОБА_1 кількість невикористаної відпустки в період з 2015-2022 роки становить: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2022 рік при звільненні виплачену грошову компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2022 році 08 діб основної відпустки та 03 доби додаткової відпустки.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України від 06.04.2016 за № 260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарному році.

В наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів вказує на безпідставність доводів відповідача про те, що компенсація за невикористані додаткові відпустки обмежується тільки роком звільнення поліцейського та не поширюється на роки, що передували звільненню.

Вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки.

За таких обставин справи, суд вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток за 2015, 2020, 2021 роки.

Суд відхиляє покликання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі № 808/2122/18, відповідно до якої питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин без урахування загальних норм, визначених КЗпП України та Законом України №504/96-ВР, а тому виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

У цьому контексті слід зазначити, що Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого у зазначених вище судових рішеннях та підтримав позицію, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, за всі роки служби.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористані: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Львівській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 28.02.2022, та зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 28.02.2022.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу восьмого пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, компенсація за невикористані календарні дні відпустки нараховується виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, тоді як позивач просить здійснити нарахування виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 28.02.2022

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані: за 2015 рiк 04 дні основної відпустки та 02 доби додаткової відпустки; за 2020 рiк 05 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки; за 2021 рік 30 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 28.02.2022.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна