Справа № 756/8615/24
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26.09.2024 Справа № 756/8615/24
Унікальний № 756/8615/24
Провадження № 2-а/756/113/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.06.2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він 27.05.2024 року не прибув на збірний пункт за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 вважає, що постанова ухвалена незаконно і необґрунтовано та підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 фактичним обставинам справи.

Позивач зазначає, що за місцем роботи - ТОВ «КСК Груп» йому було вручено повістку на відправку, із вимогою з`явитись за адресою АДРЕСА_1 , 27.05.2024 о 07 год.00 хв. оскільки його призвано на військову службу під час мобілізації.

При цьому, у зв?язку з наявністю у нього низки хронічних хвороб та погіршення стану здоров`я, він звернувся до лікаря за отриманням належної медичної допомоги.

За наслідком прийому, оскільки не було вільних місць на найближчі дати, лікар призначив на 30.05.2024 року діагностику кишківника та виписав направлення на госпіталізацію 29.05.2024 року.

Таким чином, позивач прибув 22.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 для повідомлення про наявні проблеми зі здоров`ям на підтвердження чого надав відповідні підтверджуючі документи. За наслідками спілкування з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було зазначено про можливість продовження лікування і виписано нову повістку на відправку 04.06.2024 року.

З огляду на зазчене, ОСОБА_1 продовжив лікування і в період з 29.05.2024 року по 04.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня №8».

За таких обставин, зазначаючи про вказані порушення просив про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України.

Відзив на позовну заяву відповідачем до суду станом на 17.09.2024 року не подано, при тому, що ухвалу та копії позовної заяви з додатками отримано ще 12.08.2024 року.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд убачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що він 27.05.2024 року не прибув на збірний пункт за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що йому за місцем роботи через керівника ТОВ «КСК Груп» вручено повістку за якою військовозобов`язаний ОСОБА_1 призивається на військову службу під час мобілізації і зобов`язаний з`явитися 27.05.2024 року о 7 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 . В цій же повістці зазначено, що за неявку у вказаний строк передбачено відповідальність згідно з законом.

Також в матеріалах справи знаходиться повістка на відправку військовозобов`язаного ОСОБА_1 , що призивається на військову службу під час мобілізації і зобов`язаний з`явитися 04.06.2024 року о 7 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правила військового обліку визначені у Додатку №1 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016, (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно із п. 1 Правил призовники і військовозобов`язані повинні:

- перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих комітетах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України;

- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ)), для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

- не змінювати місце фактичного проживання (перебування) з моменту оголошення мобілізації, а у воєнний час не виїжджати з місця проживання без дозволу керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідних керівників СБУ або Служби зовнішньої розвідки;

- проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- особисто у семиденний строк прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, у службові відрядження, на навчання, у відпустку чи на лікування (строком понад три місяці за межі України), у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району;

- особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади;

- негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (органам СБУ) за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа;

- подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право призовників на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Як вбачається із постанови №311 за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

Суд звертає увагу, що позивачем ОСОБА_1 не оспорюється того, що ним було отримано повістку про призов на військову службу під час мобілізації з вимогою явки 27.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, йому було достеменно відомо про обов`язковість його явки 27.05.2024 року о 7 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 і персональну відповідальність за неявку у встановлений час.

При цьому, ОСОБА_1 21.05.2024 року звертається до КНП «Київська клінічна лікарня №8», відділення гастроентерології Київського міського гастроентерологічного центру із скаргами на (хронічний закреп) де отримує консультацію і рекомендації, в тому числі направлення 30.05.2024 року на ренгенологічне обстеження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 лише 29.05.2024 року поступив в гвстроентерологічне відділення в ургентному порядку зі скаргами на болі у животі та закрепи тривалий час, згідно витягу з історії хвороби №12704 знаходився на стаціонарному лікуванні до 04.06.2024 року із вказівкою стати до праці 05.06.2024 року.

Таким чином, судом встановлено, що консультація у лікаря за самозверненням ОСОБА_1 проводилась 21.05.2024 року, а госпіталізація лише 29.05.2024 року, що спростовує твердження останнього про неможливість його явки 27.05.2024 року за врученою повісткою з підстав продовження лікування, оскільки таке лікування фактично розпочалося після встановленої дати явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, посилання позивача на вручену йому 22.05.2024 року повістку із новою датою 04.06.2024 року для явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ніби скасовує дію попередньої повістки, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки з її змісту не можливо прослідкувати причину повторного вручення та коли саме дана повістка була отримана ОСОБА_1 , більше того останній не з`явився за вимогою для відправки ні 27.05.2024 року, ні 04.06.2024 року.

З огляду на зазначене, така поведінка ОСОБА_1 свідчить про свідоме, навмисне ігнорування повісток, штучне створення передумов для виправдання неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому вказані позивачем процесуальні порушення при оформленні постанови про притягнення його до адміністративне правопорушення є несуттєвими та не можуть слугувати підставою для її скасування.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 210, 251, 280, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ст.ст. 2, 4, 12, 72-79, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук