Справа № 760/11585/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив: відновити строк для добровільної оплати штрафу за постановою серія 1АВ № 01643751 від 02 травня 2021 року; скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія 1АВ № 01643751 від 02 травня 2021 року; провадження у справі закрити.

Позов обґрунтовано тим, що оскільки єдиним доказом складу адміністративного правопорушення є результат автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, проте, посилання в інтернеті на веб-сайт, на якому можна ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що наведено у постанові з відповідним ідентифікатором доступу, є не працюючим з технічних причин, тому вказане свідчить про протиправність та необхідність скасування такої постанови.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року адміністративний позов - задоволено частково.

Скасовано постанову серія 1АВ № 01643751 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 02 травня 2021 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Гончаром Станіславом Анатолійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серія 1АВ № 01643751 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 02 травня 2021 року, винесеної інспектором 2021 року, винесену інспектором, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні даної справи, судом першої інстанції не було враховано, що на сервері докази зберігаються не більше одного року, відтак вказане посилання у спірній постанові є вже не діючим.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що оскільки позивачем фактично отримано спірну постанову 14.04.2023, а з даним позовом останній звернувся лише 23.05.2024, відтак позивачем було порушено строк звернення до суду, тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії 1АВ № 01643751 про накладення адміністративного стягнення від 02 травня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за частиною першою ст. 122 КпАП України.

Вказана постанова обгрунтована тим, що 02 травня 2021 року об 11 годині 25 хвилин за адресою: Р01 Київ-Обухів 30+110, зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 028-1219 транспортний засіб марки «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 37 км/год., чим порушив вимоги пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не надано суду належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 02 травня 2021 року, тому постанова серія 1АВ №01643751 від 02 травня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимога відновити строк для добровільної оплати штрафу за постановою серія 1АВ № 01643751 від 02 травня 2021 року задоволенню не підлягає, оскільки постанова серія 1АВ № 01643751 від 02 травня 2021 року, якою накладено штраф на позивача, підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та інше.

Вказане узгоджується з пунктом 2.3 Правил дорожнього руху України згідно з підпунктом «б» якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У силу вимог п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною першою статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані норми свідчать про те, що Національна поліція України уповноважена через посадових осіб притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, у разі перевищення у населених пунктах встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02 травня 2021 року об 11 годині 25 хвилин за адресою: Р01 Київ-Обухів 30+110, зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 028-1219 транспортний засіб марки «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 37 км/год., чим порушив вимоги пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України.

Особа, яка керувала вказаним транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 37 км/год, чим порушила п 12.9 «б» ПДР України, відповідальність з яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

При цьому, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 належить ТОВ «Дріллтек», директором якого є ОСОБА_1 .

Вказаний технічний засіб Каскад 028-1219, за допомогою якого здійснювалось фіксування адміністративного правопорушення, відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Діапазон вимірювань швидкості - від 20 км/год. до 250 км/год. Максимально допустима похибка під час вимірювання швидкості: основний канал в діапазоні від 20 км/год. до 100 км/год. - ± 2 км/год, в діапазоні понад 100 км/год. - ± 2%; контрольний канал: в діапазоні від 20 км/год. до 50 км/год. - ± 5 км/год, в діапазоні понад 50 км/год. - ± 10%. Максимально допустима похибка під час вимірювання поточного часу - ± 3 с.

Також технічний засіб Каскад 028-1219 має сертифікат відповідності UA.TR.001 та експертний висновок, відповідно до якого прилад Каскад за результатами проведених досліджень та випробувань відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту.

Таким чином, відомості щодо швидкості транспортного засобу, яка вимірювалася та фіксувалася комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» 028-1219, є допустимим доказом, який підтверджує швидкість руху транспортного засобу при вимірюванні швидкості.

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2017 № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», визначено, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

Відповідно до норм частини першої статті 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У даному випадку, прилад Каскад є відповідним засобом фото-відеофіксації, та єдиним стаціонарним комплексом, який міг бути введений в експлуатацію, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

З огляду на вказане, інших доказів правомірності рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності не вимагається, враховуючи, що оскаржувана постанова містить необхідні дані, що дають ідентифікувати, дату та час вчинення порушення, транспортний засіб, марку та д.н.з, склад порушення та результати автоматичної фіксації транспортного засобу.

Висновки суду першої інстанції про те, що посилання в оскаржуваній постанові на веб-сайт, на якому особа може ознайомитись із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, що наведено у постанові, не є працюючим та ідентифікатор доступу є не вірний, колегія суддів вважає помилковими, так як база даних на сервері може зберігати дані зафіксованих порушень правил дорожнього руху не більше року, з огляду на що, відповідач в силу об`єктивних обставин був позбавлений можливості надати фото/відео докази, натомість, такі містяться в оскаржуваній постанові.

Відсутність доступу до зображення та/або відеозапису транспортного засобу в момент вчинення порушення, а також доступу до електронної копії постанови в мережі Інтернет (за посиланням QR-коду на постанові), не є обставинами, які звільняють позивача від адміністративної відповідальності чи такими, що свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Також колегія суддів враховує, що у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №826/11623/16 вказано, що посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної вимоги, колегія суддів не бере до уваги та погоджується з судами апеляційної інстанції, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача як власника транспортного засобу складу адміністративного правопорушення, передбачених частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Тобто, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Позивачем не було надано жодного доказу чи посилання на обставини, які б виключали факт та склад адміністративного правопорушення за оскаржуваною постановою (зокрема, докази що авто в той момент знаходилось в іншому місці, перебувало на ремонті тощо). Перевищення швидкості фактично не заперечується самим позивачем.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 122 КУпАП.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Посилання скаржника по порушення позивачем строку звернення до суду колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що зі спірною постановою позивач ознайомився лише 11 квітня 2023 року, та невідкладно звернувся до суду, втім ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.05.2023 у справі № 760/8930/23 позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто через непов`язаність позовних вимог між собою.

У подальшому, 25 травня 2023 року звернувся вже з даним позовом до суду та ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 травня 2023 року було поновлено пропущений процесуальний строк на звернення до суду, що свідчить про вірний висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення позивачу строку на звернення до суду.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

У цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

У іншій частині - рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Я.М. Василенко

О.М. Ганечко