Справа № 420/22787/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка полягає у відмові у зарахуванні до спеціального стажу за вислугу років період проходження військової служби з 06.08.1984 р. по 06.10.1994 р. в складі Збройних Сил СРСР протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «г» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та вирішити питання про зарахуванні до спеціального стажу за вислугу років період проходження військової служби з 06.08.1984 р. по 06.10.1994 р. в складі Збройних Сил СРСР, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що він - ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до вимог п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також звертався з вимогою про зарахування до стажу за вислугу років періоду проходження військової служби з 06.08.1984р. по 06.10.1994р. в складі Збройних Сил СРСР, якій загалом становіть 10 років 02 місяця 02 днів.

Зокрема, позивач вказує, що 22.08.2022 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до вимог п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте рішенням від 29.08.2022 р. за № 07 йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Будучі незгодним з прийнятим рішенням від 29.08.2022р. за № 07, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про зарахування до стажу за вислугу років періоду проходження військової служби з 06.08.1984р. по 06.10.1994р. (10 років 02 місяця 02 днів) в складі Збройних Сил СРСР. Листом від 20.03.2023 року № 5814-5043/K-02/8-1500/23 позивачу було відмовлено у зарахуванні періоду проходження військової служби з 06.08.1984р. по 06.10.1994р. (10 років 02 місяця 02 днів) в складі Збройних Сил СРСР, при цьому ніякого посилання на норми матеріального права, підстави відмови у зарахуванні періоду проходження військової служби до спеціального стажу, у листи зазначено не було.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування до спеціального стажу за вислугу років періоду проходження військової служби з 06.08.1984 р. по 06.10.1994 р. в складі Збройних Сил СРСР, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позову мотивовані тим, що на підставі ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» та ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, позивач зазначає, що відповідно до військового квитка ВЧ № НОМЕР_1 він проходів службу в Збройних Сил СРСР з 06.08.1984 по 06.10.1994р. Звільнений зі служби у військовому званні - «командир».

Щодо права на пенсію за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач зазначив, що має стаж на посаді докера-механізатора комплексних бригад 14 років 7 місяців 11 днів; досяг 55 років, має загальний страховій стаж станом на 15.07.2022 рік 36 років, 10 місяців 19 днів, отже при зарахуванні до спеціального стажу періоду проходження служби в Збройних Сил СРСР з 06.08.1984 по 06.10.1994р. (10 років 02 місяця 02 днів) спеціальний стаж становитиме 24 років 7 місяців 11 днів, що надасть право на пенсію за вислугу років у відповідності до вимог п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою від 05.09.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

14.09.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує.

Так, у відзиві зазначено, що позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України в із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі ? Закон №1058) та доданими документами. Розглянувши звернення позивача та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області ухвалено рішення №07 від 29.08.2022року, яким позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відмовлено.

Щодо підстав відмови зазначено, що пунктом г статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право на пенсію за вислугу років механізаторам (докерам-механізаторам) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловікам - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи станом на 11.10.2017 року не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Вік позивача на дату звернення 55 років. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 36 років 09місяців 09 днів. Спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 року особи становить 14 років 01 місяць 10 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди.

Тобто, відповідач вказує на неповний спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років за пунктом г статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 07 від 29.08.2022 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

18.09.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив представник позивача апелював доводам відзиву щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом тим, що цей строк починається саме з 20.03.2023 року, коли відповідач листом від 20.03.2023 року № 5814-5043/К-02/8-1500/23 без будь-яких обґрунтувань та посилань на норми матеріального права відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального стажу періоду військової служби з 06.08.1984р. по 06.10.1994р. в складі Збройних Сил СРСР, чим порушив його право на вихід на пенсію у відповідності до вимог п. «г», ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 22.08.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на підставі п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 109-110).

Згідно Розписки-повідомлення, заяву від 22.08.2022 року зареєстровано за №1542. Разом із заявою позивачем подавались такі документи: Довідка про присвоєння ІН; Паспорт громадянина України; Військовий квиток № НОМЕР_1 ; Диплом про навчання; Довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років для окремих категорій працівників; Трудова книжка серії НОМЕР_2 ; інші документи (а.с. 111).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.08.2022 року №07 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.08.2022 року про призначення пенсії за вислугу років відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу (а.с. 120).

Відповідно до змісту цього рішення:

- відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІУ, особи, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі-Закон 2148) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі-Закон 1788), пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення;

- пунктом г статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію за вислугу років механізаторам (докерам-механізаторам) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловікам - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи станом на 11.10.2017 року не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

- вік заявника - 55 років;

- страховий стаж особи становить 36 років 09 місяців 09 днів;

- спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років станом на 11.10.2017 року особи становить 14 років 01 місяць 10 днів;

- за доданими документами до спеціального та страхового стажу зараховано всі періоди. Працює.

- дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 19.08.2027.

06.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у зв`язку з незгодою з рішенням від 29.08.2022 року №07 (а.с. 36-38).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.03.2023 року вих. № 5814-5043/К-02/8-1500/23 позивачу повідомлено, що за заявою від 22.08.2022 та долученими документами страховий стаж становив 36 років 9 місяців (стаж враховано по 30.06.2022), в тому числі спеціального стажу - 14 років 1 місяць. У зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу рішенням від 29.08.2022 № 07 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. Для зарахування до стажу роботи за вислугу років періоду проходження військової служби підстави відсутні.

Згідно записів Військового квитка серії ВЧ № НОМЕР_1 (а.с. 78-81), у період з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року позивач проходив військову службу в складі Збройних Сил СРСР.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування до спеціального стажу за вислугу років періоду проходження військової служби з 06.08.1984 р. по 06.10.1994 р. в складі Збройних Сил СРСР, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі також Закон №1058).

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788-XII).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 2-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суд зазначає, що Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набув чинності 11.10.2017 року.

Стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачає право на пенсію за вислугу років окремих категорій працівників інших галузей народного господарства.

Так, згідно пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Як встановлено судом, 22.08.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на підставі п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 109-110).

На дату звернення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 55 років.

Станом на 30.06.2022 року страховий стаж позивача становив 36 років 9 місяців.

Станом на 11.10.2017 року (тобто на дату набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, позивача становив 14 років 01 місяць 10 днів.

Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.08.2022 року №07, до спеціального та страхового стажу зараховано всі періоди.

Так, згідно записів Трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с. 89-98), ОСОБА_1 :

14.03.2002 року - прийнятий на посаду вантажника у технічний цех ЗАТ «Одеський портовий холодильник»;

14.08.2002 року - присвоєна кваліфікація IV класу докера-механізатора вантажної служби у ЗАТ «Одеський портовий холодильник» (наказ № 146-ЛС від 14.08.2002 року);

10.07.2003 року - звільнений за власним бажанням із ЗАТ «Одеський портовий холодильник» (наказ № 138-ЛС від 10.07.2003 року);

21.07.2003 року - прийнятий учнем докера-механізатора виробничо-перевантажувального комплексу №11 у ДП «Одеський морський торговельний порт» (наказ № 362к від 18.07.2003 року);

01.09.2003 року - присвоєна кваліфікація докера-механізатора 4 класу (розпорядження 39 від 01.09.2003 року);

11.12.2006 року - присвоєна кваліфікація докера-механізатора 3 класу (наказ №01/к від 02.01.2007 року);

31.05.2011 року - звільнений у порядку переводу у ТОВ «Бруклін-Київ» (Наказ №362/к від 31.05.2011 року);

01.06.2011 року - прийнятий докером-механізатором 3 класу у порядку переводу із ДП «Одеський морський торговельний порт» (наказ № 20Ка від 31.05.2011 року);

01.09.2011 року - присвоєна кваліфікація 1 класу докера-механізатора комплексних бригад (наказ від 01.09.2011 року № 306).

У позові зазначено, що станом на 26.07.2023 року позивач працює на посаді докера-механізатора комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у морському торговельному порту у ТОВ «Бруклін-Київ».

Отже, на час звернення із заявою від 22.08.2022 року про призначення пенсії за вислугу років, позивач відповідав таким умовам, передбаченим пунктом «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як досягнення 55 років та стаж роботи не менше 30 років.

Щодо спеціального стажу, відповідач зарахував 14 років 01 місяць 10 днів, однак враховуючи, що умовою є не менше 20 років на зазначеній роботі (механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах) відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що при зарахуванні до спеціального стажу періоду проходження служби Збройних Сил СРСР з 06.08.1984 по 06.10.1994р. (10 років 02 місяця 02 днів) спеціальний стаж становитиме 24 років 7 місяців 11 днів, що надасть право на пенсію за вислугу років у відповідності до вимог п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України а Одеській області від 20.03.2023 року вих. № 5814-5043/К-02/8-1500/23 позивачу повідомлено, що для зарахування до стажу роботи за вислугу років періоду проходження військової служби підстави відсутні.

Слід зауважити, що чітко визначеної підстави для відмови позивачу у зарахуванні до спеціального стажу роботи за вислугу років періоду проходження військової служби лист Головного управління Пенсійного фонду України а Одеській області від 20.03.2023 року вих. № 5814-5043/К-02/8-1500/23 не містить.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування позивачу до спеціального стажу періоду проходження військової служби з 06.08.1984 р. по 06.10.1994 р. в складі Збройних Сил СРСР, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967 р. «Про загальний військовий обов`язок», Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановок Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 р. № 193, було передбачено зарахування час перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991р. №1545 XXII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства Україні на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, як не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року (зі змінами та доповненнями) «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» встановлено порядок обчислення вислуги років.

Пунктом 1 вказаної Постанови встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно записів Військового квитка серії ВЧ № НОМЕР_1 (а.с. 78-81), у період з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року позивач проходив військову службу в Збройних Силах СРСР.

З огляду на вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що період проходження позивачем військової служби в Збройних Силах СРСР у період з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням періоду проходження військової служби в Збройних Силах СРСР у період з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року безперечно є більшим ніж 20 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Враховуючи, що саме лише зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи спірного періоду не відновлює право позивача на призначення пенсії, яке, як встановлено судом, позивач набув, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду проходження позивачем військової служби в Збройних Силах СРСР з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зауважує про відсутність в даному випадку дискреції у відповідача в питанні призначення пенсії за віком, оскільки позивач задовольняє усім вимогам законодавства щодо призначення цього виду пенсії, і альтернативного законного способу поведінки, окрім як призначити позивачу пенсію, відповідач не має.

Отже, позов підлягає задоволенню з виходом за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.83 Закону № 1788-ХІІ пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку:

а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності;

б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Беручи до уваги, що рішення відповідача від 29.08.2022 року не є предметом судового розгляду, а повторне звернення позивача щодо зарахування до спеціального стажу періоду військової служби та призначення пенсії за вислугу років відбулося 06.03.2023 року, з урахуванням приписів ч.1 ст.83 Закону № 1788-ХІІ пенсія позивачу має бути призначена з 06.03.2023 року.

Що стосується доводів відзиву щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення із цим позовом, суд зазначає, що предметом позовних вимог є оскарження бездіяльності позивача щодо зарахування до спеціального стажу за вислугу років періоду проходження позивачем військової служби з 06.08.1984 р. по 06.10.1994 р. в складі Збройних Сил СРСР та зобов`язання відповідача зарахувати цей стаж.

Щодо початку перебігу строку, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України а Одеській області від 29.08.2022 року №07 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, по-перше, не є предметом оскарження у цій справі, по-друге, взагалі не містить відомостей щодо зарахування/не зарахування позивачу до спеціального стажу періоду військової служби з 06.08.1984р. по 06.10.1994р. в складі Збройних Сил СРСР.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України а Одеській області від 20.03.2023 року вих. № 5814-5043/К-02/8-1500/23 позивачу повідомлено, що за заявою від 22.08.2022 та долученими документами страховий стаж становив 36 років 9 місяців (стаж враховано по 30.06.2022), в тому числі спеціального стажу - 14 років 1 місяць. У зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу рішенням від 29.08.2022 № 07 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. Для зарахування до стажу роботи за вислугу років періоду проходження військової служби підстави відсутні.

Отже, суд враховує доводи позивача стосовно того, що перебіг строку звернення до суду з цим позовом щодо протиправної бездіяльності відповідача починається саме з 20.03.2023 року, коли відповідач листом за вих. № 5814-5043/К-02/8-1500/23 без будь-яких обґрунтувань та посилань на норми матеріального права відмовив позивачу у зарахуванні до спеціального стажу періоду військової служби з 06.08.1984р. по 06.10.1994р. в складі Збройних Сил СРСР.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні даного позову не пропущено строк звернення до суду.

Одночасно суд враховує, що протиправна бездіяльність відповідача відсутня, оскільки на заяву позивача від 06.03.2023 року відповідачем 20.03.2023 року надана відповідь, отже відповідач вчинив активні дії з розгляду заяви позивача, однак такі дії суд визнає протиправними з підстав відмови зарахувати до спеціального стажу періоду проходження військової служби та відмови призначити пенсію за вислугу років, застосовуючи приписи ч.2 ст.9 КАС України.

Тому підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача суд не вбачає, і в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених вимог не спростовують.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати (судовий збір 1073,60 грн.) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким вчинено протиправні дії. Часткове задоволення позову, виходячи з обставин справи, не впливає на розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 293 України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду проходження ним військової служби в Збройних Силах СРСР з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду проходження ним військової служби в Збройних Силах СРСР з 06.08.1984 року по 06.10.1994 року та призначити ОСОБА_1 з 06.03.2023 року пенсію за вислугу років, відповідно пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів