Справа № 725/7857/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/7857/24
Номер провадження 2-а/725/72/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Чедолума Ярослава Івановича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену у відношенні нього за ч.2 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначав, що 10 серпня 2024 року інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2801711 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

При цьому, згідно змісту спірної постанови, ОСОБА_1 10.08.2024 року о 18 год. 36 хв. в м. Чернівці по вул. Разіна,1 керував транспортним засобом марки «Dominator (Elektro)» не маючи права керування таким транспортним засобом (відсутнє посвідчення водія), чим порушив п.2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Разом з тим, вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 2801711 винесена старшим лейтенантом поліції у справі про адміністративне правопорушення з грубим порушенням вимог актів законодавства України, що регулює дорожній рух, а також його було позбавлено можливості користуватись усіма процесуальними правами, які передбачені Законом, що потягло за собою прийняття незаконної та необгрунтованої постанови.

Посилаючись на вказане, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2801711 від 10.08.2024 року, яка винесена інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.2 за ст.126 КУпАП.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав у повному обсязі.

Не погоджуючись із поданим позовом, представник відповідача подав відзив, в якому вказав, що поліцейським, як уповноваженою особою Національної поліції, на місці вчинення правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст. 278, 279, 283 КУпАП.

Крім того вказав, що відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 2.13 Правил керування транспортними засобами, а саме автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку.

Транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше, а тому твердження позивача про те, що на керування електросамокатом який належить до транспортних засобів не потрібне посвідчення водія є помилковими та хибним, оскільки мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби із електродвигуном потужністю до 4 кВт важаються транспортними засобами, на право керування яких потрібне посвідчення водія категорії А 1.

Також вказав, що відповідальність згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки, у позивача було відсутнє посвідчення водія певної категорії на день складання постанови , поліцейським правомірно і в межах своєї компетенції було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП, а Інспектор, розглядаючи дану справу з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2801711 від 10 серпня 2024 року, складеної інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області , 10 серпня 2024 року 0 18 годині 36 хвилин у м. Чернівці по вул.. С. Разіна водій керував транспортним засобом, а саме електроскуртером не маючи право керування таким транспортним засобом (відсутнє посвідчення водія), чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400.00 грн (а.с.18).

При цьому, позивач заперечує проти обставин, зазначених поліцейським, вказував на те, що належний йому електроскутер обладнано електродвигуном потужністю до 3000 Вт й відповідно він не підпадає під категорію транспортних засобів, віднесених до категорії А 1.

Так, відповідно до наданих позивачем доказі, а саме видаткової накладної № 174 від 21 травня 2024 року та митної декларації убачається, що останнім було придбано електроскутер DOMINATOR V 15, 2000 Вт, LCD дисплей, 20 ампер/годину, батарея 72 V/20ah ( а.с. 12-17).

Таким чином, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу й відповідно врегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) та Правилами дорожнього руху (далі ПДР).

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, частина друга статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно статті 14 «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

При цьому, Правилами дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (підпункт «а» пункту 2.1); реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон) (підпункт «б» пункту 2.1); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (підпункт «ґ» пункту 2.1); під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів (п.2.3).

У свою чергу, відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені і в статті 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої водій зобов`язаний мати, зокрема при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс для перевірки.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , 10 серпня 2024 року о 18 годині 36 хвилин у м. Чернівці по вул. С. Разіна керував транспортним засобом, а саме електроскуртером не маючи право керування таким транспортним засобом (відсутнє посвідчення водія) , чим порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху , тобто керував транспортним засобом без відповідної категорії посвідчення водія А1.

В свою чергу, відповідно до п.1.10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу; мопеддвоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно п.2.13 ПДР до транспортних засобів категорії «А1» відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється в тому числі, на транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що механічним транспортним засобом є транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт, при цьому до категорії мопедів (двоколісних транспортних засобів, які мають електродвигун), зокрема відносять транспортні засоби з електродвигуном потужністю до 4 кВт.

Таким чином, законодавством поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» розмежовано, різниця між цими поняттями полягає в наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна.

Тому, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більше 3 кВт.

Водночас, пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, визначено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема: «А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів абоелектродвигун потужністю 4 кВт.

Зокрема, до категорії «А1» відносяться транспортні засоби, зокрема скутери, з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт, оскільки вони відносяться до механічних транспортних засобів в розумінні Закону України «Про дорожній рух». На ці транспортні засоби право на керування передбачає наявність дозвільних документів, натомість дозвільних документів на керування транспортними засобами з електродвигуном потужністюдо 3 кВт не передбачено.

Зважаючи, що електроскутер позивача має потужність двигуна 2000 Вт, то він не належить до механічних транспортних засобів категорії «А1» та не передбачає наявності дозвільних документів на керування вказаним транспортним засобом, а тому особа, яка ним керує не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний суд у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018.

Так, частина 2 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Враховуючи що електроскутер DOMINATOR V 15, 2000 Вт, LCD дисплей, 20 ампер/годину, батарея 72 V/20ah за своїми технічними характеристиками не відноситься до мопедів чи інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені до водіїв механічних транспортних засобів не можуть застосовуватись до позивача.

Таким чином, особа, яка керувала електроскутером потужністю 2 кВт, не є суб`єктом адміністративних правопорушень передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не є.

При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, а складена стосовно позивача постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом його винуватості у вчинені адміністративного правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України тягар (обов`язок) доказування правомірності зазначеної постанови покладено саме на відповідача.

Суд зазначає, що за відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, породжують обґрунтовані сумніви у їх достовірності та набувають форми припущень, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Таким чином відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 126 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Беручи до уваги викладене, суд доходить переконання, що позов про скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача підлягає задоволенню.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 126, 222, 247, 251, 258 , 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Чедолума Ярослава Івановича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №2801711 від 10 серпня 2024 року, яка винесена інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень 00 копійок за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, закрити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н.В.