Справа № 420/22312/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (просп..Незалежності,75, м.Херсон, 73022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі,за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо нарахування єдиного внеску;

зобов`язати Відповідача скасувати нарахування з єдиного внеску у сумі 37 грн. ( за 2017-2020рр), та провести коригування в інтегрованій картці платника у відповідність;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Позивач за період з 09.10.2008 по 19.02.2021, жодного дня підприємницькою діяльністю не займався, дохід від підприємницької діяльності - не отримував.Таким чином позивач вважає, що нарахування з єдиного внеску вважає безпідставними та підлягають скасуванню у сумі 37788,20 грн, які були нараховані за період з І-ІV квартал 2017 року у сумі 8448,0 грн.,за І-ІV квартал 2018 року у сумі 9828,18грн, за І-ІV квартал 2019 року у сумі 11016,72 грн. та за І-ІV квартал 2020 року у сумі 8495,30 гривень.

Ухвалою суду від 22 липня 2024 рокувідкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ХЕРСОНСЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець дата та номер запису в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 09.10.2008 року №0028000 та перебуває на обліку у ГУ ДПС у Херсонській області Автономній республіці Крим та м. Севастополі, Херсонська ДПІ (Херсонський район), як платник ЄСВ зареєстрований 10.10.2008 року за №21/10-А13110/21104.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань. 19.02.2021 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Головним управлінням Державної податкової служби в Херсонській області Автономній республіці Крим та м. Севастополі позивачу нараховано заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі - 37788,20 грн (нарахування за І-ІV квартал 2017 року у сумі 8448,0 грн. ,за І-ІV квартал 2018 року у сумі 9828,18грн, за І-ІV квартал 2019 року у сумі 11016,72 грн. та за І-ІV квартал 2020 року у сумі 8495,30 грн).

Позивач вважає нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі - 37788,20 грн. та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, регулюються Законом України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі - Закон №755-IV), який набрав чинності 01.07.2004.

Із введенням в дію Закону про реєстрацію було створено та розпочато формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 1 Закону №755-IV (в редакції Закону від 15.05.2003) встановлено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - це автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

Згідно із частиною 2 Прикінцевих положень Закону №755-IV (в редакції Закону від 15.05.2003) державний реєстратор протягом 2004 - 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується. Під час заміни свідоцтва про державну реєстрацію відомості про таких осіб включалися до Єдиного державного реєстру.

Верховною Радою України 01.07.2010 за №2390-VI прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання» (далі - Закон №2390-VI (в редакції Закону від 01.07.2010).

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390-VI цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, тобто 03.03.2011.

Пунктами 2 та 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390-VI встановлено, що процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390-VI свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390-VI спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2390-VI встановлено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

У свою чергу, Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), які набули чинності з 01.01.2017, зокрема, щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Дія Закону №2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної зі збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Платниками єдиного внеску відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI є фізичні особи-підприємці, у тому числі, ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

З 2017 року у разі, якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого, цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI в редакції Закону №1774-VIII).

Однак, відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI в редакції Закону № 592-IX від 13.05.2020 згідно якого для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Таким чином, законодавець 13.05.2020 року вніс зміни до вказаного пункту та визначив для платника податків як ПРАВО, а не ОБОВ`ЯЗОК самостійно визначати базу нарахування єдиного внеску.

Позивач зазначає, що з 09.10.2008 року фактично не здійснював підприємницьку діяльність, не отримував дохід від підприємницької діяльності, що виключає наявність необхідної умови для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності. Факт здійснення Позивачем підприємницької діяльності та отримання Позивачем прибутку від підприємницької діяльності за період 2008-2021 роки Відповідачем не доведений.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI ).

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з частиною 8 статті 4 Закону №755-IV (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою, а отже і позбавляється статусу платника єдиного внеску.

Отже необхідною умовою для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності, з 2017 року в не залежності від отримання доходу від такої діяльності, яку Позивач з 09.10.2008року не здійснював та не міг здійснювати.

Водночас слід зазначити, що наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичною особою лише посвідчує право такої особи на здійснення підприємницької діяльності, однак не є доказом її здійснення.

Позивач не звертався до державного реєстратора для отримання свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи нового зразка.

Також, потрібно врахувати, що ні ПК України, ні Законом №2464-VI не врегульовано особливості сплати грошових зобов`язань особою, свідоцтво на зайняття підприємницькою діяльністю якої визнано недійсним.

Згідно із п. 6 ст. 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування) і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З огляду на викладене Відповідачем безпідставно нараховано єдиний внесок у сумі 37788,20 грн., які були нараховані за період з І-ІV квартал 2017 року у сумі 8448,0 грн., за І-ІV квартал 2018 року у сумі 9828,18грн, за І-ІV квартал 2019 року у сумі 11016,72 грн. та за І-ІV квартал 2020 року у сумі 8495,30 гривень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Відповідача скасувати нарахування з єдиного внеску у сумі 37788,20 грн. (за 2017-2020рр), та провести коригування в інтегрованій картці платника у відповідність

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (просп..Незалежності,75, м.Херсон, 73022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправнимидіїГоловного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного соціального внеску у сумі 37788,20 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (просп..Незалежності,75, м.Херсон, 73022, ) скасувати нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) єдиного соціального внеску у сумі 37788,20 грн. за 2017-2020 роки та провести коригування в інтегрованій картці платника податку.

Стягнути з Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі (просп..Незалежності,75, м.Херсон, 73022, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко