Справа № 729/1594/24
Суддя: Булига Н. О.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 729/1594/24
2-а/729/17/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Булиги Н.О.

за участі секретаря Романченко С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Бобровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа інспектор (м. Бобровиця) ВП № 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзак Максим Петрович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа інспектор (м. Бобровиця) ВП № 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзак М. П. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що, 07 серпня 2024 року інспектором ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзаком М. П. стосовно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2778137, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9. д ПДР користування водієм під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, та відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Однак, позивач вважає дії інспектора поліції незаконними, а постанову винесену з порушенням приписів Закону. ОСОБА_1 зазначає, що 07.08.2024 року під час керування автомобілем він не тримав у руці засобів зв`язку, про що відразу повідомив інспектора поліції ОСОБА_2 , який зупинив автомобіль. При складанні постанови позивач просив інспектора поліції надати йому на огляд відеозапис правопорушення, після чого інспектор призупинивши відеофіксацію та надав на огляд відеозапис, проте на ньому були відсутні докази користування позивачем будь-яким засобом зв`язку. Також, ОСОБА_1 зазначає, що копію постанови про вчинення адміністративного правопорушення він не отримував, а інспектор повідомив його, що постанова буде направлена поштою, проте станом на 12.09.2024 року, постанова по пошті не надійшла.

06.09.2024 року, на запит адвоката Зазимко Є. Г., відділенням поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області було надано копію постанови про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної бодікамери, і лише 09.09.2024 року позивач зміг з ними ознайомитися, тому вважає причину пропуску строку на оскарження постанови поважною та просить його поновити.

Позивач зауважує, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є необґрунтованим та недоведеним, а постанова серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить позов задовольнити та визнати протиправною і скасувати таку постанову.

Ухвалою судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.09.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла заява, в якій заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача ГУ Національної поліції в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов як і будь-яких доказів чи клопотань по справі не надав.

Третя особа інспектор ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзак М. П. також у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши усі надані докази по справі, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024, 07.08.2024 року о 17 год. 17 хв. в АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_1 , під час руху ТЗ користувався засобом зв`язку, чим порушив п. 2.9. д ПДР користування водієм під час руху ТЗ засобами зв`язку, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. (а.с.7)

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено в судовому засіданні, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2778137 стосовно ОСОБА_1 була винесена 07.08.2024 року. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 13.09.2024 року, тобто по спливу передбаченого законодавством десятиденного терміну. Оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення позивачу було надано 06.09.2024, на підтвердження чого надав супровідний лист ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області (а.с.8).

У рішенні Суду у справі «Ilhan v. Turkey» зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Окрім цього, у справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду після закінчення строку, установленого законом, але просить поновити строк на оскарження постанови, зазначаючи причину пропуску, суд доходить висновку, що причину пропуску строку слід вважати поважною і тому строк підлягає поновленню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пункт 2.9 (д) Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, полягає, зокрема, у порушенні правил користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по-батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

У статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частини 1-3 ст.90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач зазначає, що інспектором ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП Бурзаком М.П. не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, зокрема, відповідачем не надано суду пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху.

У ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Принцип презумпції невинуватості полягає у тому, що саме поліцейський має довести скоєння адміністративного правопорушення. Водій не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі дії працівників поліції мають відповідати вимогам законодавства, так як докази, отримані незаконним шляхом, не мають юридичної сили.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

За приписами ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи заявлені вимоги та приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, не доведена, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором прийняте з порушенням норм процесуального права і за відсутності достатніх доказів про вчинення позивачем правопорушення, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 ЗУ «Про судовий збір»).

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17.

Частиною 4 статті 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 становить 3028 гривень.

Тому, враховуючи зазначене, положення норм діючого законодавства, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області становить 605, 60 гривень.

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2778137 .

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа інспектор (м. Бобровиця) ВП № 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзак Максим Петрович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024 року задовольнити частково.

Постанову серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024 року, винесену інспектором ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзаком Максимом Петровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні вимог про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2778137 від 07.08.2024 року відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, , м.Чернігів Проспект Перемоги, 74, індекс 14000.

Третя особа: інспектор ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзак Максим Петрович, місце служби м.Бобровиця Чернігівська область вул. Незалежності, 28-а, індекс 17400.

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига