Справа № 480/3161/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.О. Осіпова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 р. Справа № 480/3161/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2024, м. Суми, по справі № 480/3161/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просила суд визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком, середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 рік в розмірі 3764,40 грн. та відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій - неправомірними; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з дати призначення пенсії за віком в 2018 році із застосуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та положень розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - при призначенні пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2017 роки та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Після отримання відповіді на запит в листопаді 2023 року вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Також посилається на правозастосовчу практику Верховного Суду в постанові від 04.07.2023 № 320/2938/21, в якій суд дійшов висновку, що в разі якщо суд вважає що позивачем пропущений строк для відновлення свого порушеного права, то в такому разі відновленню підлягає право в строк, який виліковується від дати звернення, то ж в цьому випадку суд може застосувати залишення без розгляду вимог саме в частині відновлення строку пропущеного на його думку звернення саме за цим періодом до суду, а не звернення до суду взагалі.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин такого пропуску та наданням відповідних доказів, уточненої позовної заяви із зазначенням відомостей щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України представника позивача та щодо наявності чи відсутності електронного кабінету у позивача та його представника; зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС представнику позивача.

Представник позивача надав до суду уточнений адміністративний позов та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В уточненій позовній заяві представник позивача зазначила відомості щодо свого реєстраційного номеру облікової картки платника податків, щодо наявності в неї електронного кабінету та відомості щодо реєстрації її електронного кабінету в ЄСІТС. Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду мотивована тим, що позичка про порушення своїх прав дізналася з листа відповіді ГУ ПФУ в Сумській області, а саме 12.10.2023.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк визначений ст. 122 КАС України, а приписи статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про неможливість здійснення обмеження виплати пенсійних платежів будь-яким строком не поширюються на той випадок, коли відповідні суми вже нараховані пенсійним органом, що не відповідає обставинам цієї справи. Також дійшов висновку, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, тому позивач мала реальну можливість дізнатися про порушення її прав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 2, 5 ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатися".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Колегія суддів зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу з заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції правомірно враховано висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії, які полягають у такому:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема ст. 87 закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Разом з тим, у даному випадку пенсійні виплати, обчислені з урахуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 рік в розмірі 3764,40 грн, органом Пенсійного фонду з дати призначення пенсії в 2018 році у розмірі, про які йде мова в позові, позивачці не нараховувалися, а тому позов з вимогами, пов`язаними з нарахуванням пенсії за минулий час, та відповідно їх подальшої виплати може бути подано до суду в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом у цій справі є протиправність дій пенсійного органу щодо нарахування і виплати позивачу пенсії у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати призначення/перерахунку пенсії в 2018 році.

При цьому, до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернулася 14.04.2024 (позов направлено засобами поштового зв`язку), тобто частково поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

На противагу доводам позивачки в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що отримання позивачем листа відповідача про відмову у перерахунку пенсії в листопаді 2023 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти більш ніж через 4 роки після отримання пенсії у меншому розмірі.

Колегія суддів наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з позовними вимогами за період з дати звернення за призначенням/перерахунком пенсії в 2018 році по 13.10.2023.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулася до суду з даним позовом 14.04.2024 та просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок її пенсії з дати зверненням за призначенням/перерахунком пенсії в 2018 році по теперішній час. Тобто навіть на момент звернення до суду відповідачем не здійснювалося нарахування пенсії у розмірі, в якому просить позивачка в позовній заяві, що свідчить про триваючий характер ймовірно порушеного права.

Зазначене свідчить, що позивачка не пропустила строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з 14.10.2023 (заявлені в межах передбаченого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду).

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги на принцип офіційного з`ясування обставин, визначений ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до якого в межах цієї справи суд першої інстанції не був позбавлений можливості самостійно відкрити провадження у справі щодо позовних вимог в межах шестимісячного строку звернення до суду, а щодо позовних вимог заявлених за межами такого строку повернути позов.

Тобто, враховуючи дату звернення позивачки до суду, колегія суддів уважає, що позовні вимоги за період з 14.10.2024 заявлені в межах передбаченого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, що свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про повернення позову з посиланням на статтю 123 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 позовної заяви, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 по справі № 480/3161/24 скасувати.

Справу № 480/3161/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії направити для продовження розгляду до Сумського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов