Справа № 361/3343/22
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2024-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/3343/22
провадження № 2-а/361/17/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Панек А.С., Лебідя В,Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в місті Києві старшого лейтенанта поліції Онищенка Ярослава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5637341 від 20 липня 2022 року, винесену інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Онищенком Я.А. (далі інспектор поліції), про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 20 липня 2022 року інспектором поліції Онищенком Я.А. винесено постанову серії ЕАР № 5637341, якою на підставі ч. 4 ст. 122 КУпАП його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ним п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), яким передбачено, що рух у населених пунктах транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Із даною постановою він не згоден, посилаючись на те, що здійснення вчиненого ним адміністративного правопорушення інспектором поліції ОСОБА_2 було зафіксоване за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCam, який за відомостями з відкритих джерел має похибку вимірюванні швидкості до 2 км/год, вимірювання швидкості за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів TruCam інспектор поліції здійснював у ручному режимі, що суперечить вимогам ст. 40 Закону України Про Національну поліцію, здійснено контроль швидкості руху у місці, яке не облаштоване відповідним дорожнім знаком, йому не було надано документів на підтвердження сертифікації та проходження повірки технічним засобом TruCam. Вважає, що вимірювання швидкості руху його автомобіля, яке було проведено за допомогою технічного засобу TruCam, вчинено безпідставно, отримані з цього приладу дані щодо швидкості руху автомобіля необґрунтовано покладені інспектором поліції в основу обставин інкримінованого йому правопорушення, тому позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 у суді позов підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідачі інспектор поліції Онищенко Я.А. та Департамент патрульної поліції у судове засідання не з`явилися, їхній представник ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що 20 липня 2022 року у м. Києві на проспекті Броварський, 32-Б, позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 102 км/год, при дозволеній максимальній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 52 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, цими своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Швидкість руху транспортного засобу марки Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано інспектором поліції за допомогою лазерного вимірювача TruCam ІІ LTI 20/20, серійний номер ТС008398. Даний пристрій здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ± 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam LTI 20/20 алгоритму шифрування AES, з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту правопорушення, підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam LTI 20/20, але також у зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації TruCam ІІ LTI 20/20. Також вказувала, що ст. 40 Закону України Про Національну поліцію дозволяє інспектору поліції використовувати інформацію отриману з відеотехніки з метою забезпечення дотримання ПДР України. Враховуючи зазначене, вказувала на те, що покази з пристрою TruCam ІІ LTI 20/20 є належним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, зазначала, що у розділі 4 Посібнику користувача TruCam передбачено, що даний прилад призначений для вимірювання швидкості руху транспортного засобу в ручному або автоматичному режимі, тому його використання в ручному режимі не впливає на точність проведеної фіксації. Згідно із визначенням ДП Укрметртестстандарт від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 лазерний вимірювач відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортного засобу, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, тому інспектор поліції мав право здійснювати фіксацію порушення швидкісного режиму, тримаючи вказаний прилад у руках. Лазерний вимірювач швидкості отримав сертифікат перевірки типу від 26 грудня 2018 року та відповідає типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та вимогам технічного регламенту, діючий до 26 грудня 2028 року. Вважає, що при розгляді справи щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

20 липня 2022 року інспектором поліції Онищенком Я.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5637341, якою позивача ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Із цієї постанови вбачається, що 20 липня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 102 км/год, при дозволеній максимальній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 52 км/год, швидкість руху вимірювалася приладом TruCam серійний номер 008398, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Вважаючи дану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

У п. 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу .

У ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом. При цьому суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 272/72/24.

Згідно із ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Позивач ОСОБА_1 не згодний з інкримінованим адміністративним правопорушенням, оскільки інспектор поліції при фіксуванні швидкості руху його транспортного засобу тримав лазерний вимірювач швидкості в руках, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху транспортного засобу та суперечить приписам ст. 40 Закону № 580-VIII.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.76 ПДР України), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху України знак 5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін монтувати/розміщувати не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (знак 5.76 ПДР України), оскільки це обумовлено вимогами ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, згідно із якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Враховуючи зазначені вище правові норми, суд дійшов висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим та використовуватися виключно в межах дії знаку 5.76 ПДР України, а не на власний розсуд, у будь-якій місцевості, як зазначено працівниками поліції у відзиві на позов, оскільки таке здійснення фіксації швидкості з руки (рук) може дати більше ніж передбачено відповідним свідоцтвом про повірку похибку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху транспортного засобу

Відповідачами не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam у момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалася в зоні дії дорожнього знаку 5.76 ПДР України.

Тобто, із матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Навпаки представник відповідача посилається на те, що законодавством та Посібником користувача приладу TruCam передбачено можливість використання цього приладу в ручному режимі, що підтверджується визначенням ДП Укрметртестстандарт від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49.

Суд, не може взяти до уваги зазначені доводи сторони відповідача, оскільки положення ст. 40 Закону № 580-VIII чітко передбачають, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою цього Закону стаціонарно вмонтованим способом, законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII, а визначення ДП Укрметртестстандарт від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху. Також не зазначено відомостей, зокрема, про можливість використання лазерних вимірювачів TruCam у ручному режимі і в розділі 4 Посібника користувача приладу TruCam, на який посилається сторона відповідача.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи надані суду сторонами докази, положення ч. 2 ст. 77 КАС України, якими обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, оскільки відповідачами правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. у суді не доведена.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова серії ЕАР № 5637341 від 20 липня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5637341 від 20 липня 2022 року, винесену інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Онищенком Ярославом Анатолійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.