Справа № 420/22998/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ),за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не звільнення військовослужбовця заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби відповідно до абзацу першого підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції чинній на момент подання рапорту, через сімейні обставини у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) прийняти рішення про звільнення військовослужбовця - заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби відповідно до абзацу першого підпункту Г пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції чинній на момент подання рапорту, через сімейні обставини у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Позивач зазначає, що у 07.05.2024 року він звернувся до командира військової частини з рапортом про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років. Разом з тим, 28.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 було відмовлено позивачу у задоволенні рапорту. Позивач вважає таке відмову протиправною та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову вказавши на його безпідставність. Зокрема зазначивши, що з 18.05.2024 та станом на дату прийняття рішення зарезультатами розгляду рапорту Закон України «Про військовий обов`язок тавійськову службу» діяв у редакції від 19.05.2024, відповідно до якої звільнення звійськової служби відповідно до підпункту г) пункту 3 частини 5 статті 26, згаданогозакону - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік якихвизначається пунктом 3 частиною 12 - виховання військовослужбовцем дитиниз інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, якізобов`язані її виховувати, а тому в переліку наданих на розгляд документівПозивачем, доданих до рапорту, були відсутні ті, які б підтверджували відсутністьінших осіб, які зобов`язані виховувати дитину, в тому числі зурахуванням наданоїкопії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 01.08.2014.

У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову зазначивши, що рапорт ОСОБА_1 від 07.05.2024 був поданий задовго довнесення означених вище змін до ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу»,а тому на нашу думку реалізація права особи має здійснюватися за нормами,чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій(звернення до суб`єкта владних повноважень тощо). Розпочатий процес реалізаціїправа, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на моментпочатку такого процесу законом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 наконтрактній основі як військовослужбовець офіцерського складу. На теперішній частимчасово виконує обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 .

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та має двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Дочка позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , єдитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 .

У зв`язку з наявністю підстав, передбачених абзацом першим підпункту «г» пункту 3частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» для звільненняпозивача з військової служби (у редакції, чинній до 18.05.2024) позивачем 07.05.2024року було подано на ім`я командування військової військово-морських сил ЗСУУкраїни (військова НОМЕР_1 ) рапорт про звільнення з військової служби, у зв`язку звихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років, із виплатою сум: грошовоїкомпенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, заперіод з 2019 по 2024 рік, виходячи з грошового забезпечення, станом на деньзвільнення, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України від 22 жовтня1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таабзацу 3 пункту 14 статті 101 Закону України від 02 грудня 1991 року №2011-XII «Просоціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; заневикористанні календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки подень звільнення з військової служби; належної індексації суми грошовогозабезпечення; компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно чиннихнормативів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердженняПорядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Службибезпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державноїспеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захистуінформації і Управління державної охорони компенсації вартості за неотриманеречове майно» від 16.03.2016 №178; одноразової грошової допомоги у разі звільненняз військової служби передбаченої розділом XXXII наказу Міністерства оборониУкраїни №260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Порядку виплатигрошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деякиміншим особам» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повнийкалендарний рік служби (із урахуванням вислуги років, в тому числі, обчисленої напільгових умовах) виходячи з грошового забезпечення на день звільнення;матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань передбаченоїрозділом XXIV наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року «Прозатвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцямЗбройних Сил України та деяким іншим особам» за 2024 рік, виходячи з грошовогозабезпечення на день звільнення.

Рапорт від 07.05.2024 було відправлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) за допомогою засобівпоштового зв`язку, який було отримано останнім 15.05.2024 (відповідно до відстеження трекінгу відправлення на офіційному сайті Укрпошта) та зареєстрованов електронній системі документообігу 17.05.2024 № Б-2940 та відповідно до резолюціїпередано на розгляд до відповідальних посадових осіб. до Кадрового центруВійськово-Морських Сил Збройних Сил України вказаний рапорт було надіслано21.05.2024 та відповідно зареєстровано 22.05.2024 № Б-490.

За результатами розгляду рапорту Позивача, надано відповідь від 10.06.2024 вих. №154/114/13132, в якій повідомлено Позивачу що звільнення його з військової службина підставі абзацу 1 підпункту г пункту 3 частини 5 Закону України «Про військовийобов`язок та військову службу» (редакція від 04.05.2024 року) не може бути здійснено, у зв`язку з тим, що з 18.05.2024 та станом на дату прийняття рішення зарезультатами розгляду рапорту Закон України «Про військовий обов`язок тавійськову службу» діяв у редакції від 19.05.2024, відповідно до якої звільнення звійськової служби відповідно до підпункту г) пункту 3 частини 5 статті 26, згаданогозакону - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік якихвизначається пунктом 3 частиною 12 - виховання військовослужбовцем дитиниз інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, якізобов`язані її виховувати, а тому в переліку наданих на розгляд документівПозивачем, доданих до рапорту, були відсутні ті, які б підтверджували відсутністьінших осіб, які зобов`язані виховувати дитину, в тому числі з урахуванням наданоїкопії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 01.08.2014.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Відповідно до частин першої-третьої статті 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно з абзацами першим-другим частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1).

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог цього Положення, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII цієї Інструкції , звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення №1153/2008 (у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема передбачено, що при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

За визначенням, наведеним в Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача №40 від 31.01.2024, рапорт (заява) - це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями прямих командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності. Для зручності в рапорті можна одразу зазначати всіх командирів від прямого до командира військової частини, але фактично подавати по команді і проставляти відповідні помітки подання, отримання та клопотання надалі нижчим командиром вищому.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути саме рапорт на звільнення та звільнити військовослужбовця, але Інструкція з діловодства в Збройних Силах України містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів, в яких не зазначено строк виконання. Перебіг 30 денного строку розпочинається з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої він надійшов.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Як зазначалося вище, підстави звільнення з військової служби чітко визначені статтею 26 Закону №2232-XII. Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті. При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

При цьому стаття 26 Закону №2232-XII у період існування спірних правовідносин зазнавала змін.

Так, в редакції до внесення змін Законом №3633-IX від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024, пункт 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII передбачав, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються під час дії воєнного стану на таких підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, що набув чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону №2232-XII викладено в новій редакції, за якою пункт 2 частини четвертої цієї статті передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану на таких підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);

з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

В свою чергу, пунктом 3 частини дванадцятої цієї статті визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці;

військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років;

виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів;

необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

якщо їхнім близьким родичам (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний) брат чи сестра) посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року).

Враховуючи ту обставину, що на час розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби вже діяла нова редакція статтю 26 Закону №2232-XII, то саме вона підлягала застосуванню.

На відміну від попередньої редакції, яка підставою для звільнення визначала саму лише наявність дитини з інвалідністю віком до 18 років, нова редакція в цьому контексті дозволяє звільнення з військової служби лише при вихованні військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати.

З огляду на те, що подані позивачем разом з рапортом про звільнення документи не є достатніми для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації у військовий час за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII, суд робить висновок про правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо відмови у задоволенні такого рапорту.

Та обставина, що на момент подання позивачем рапорту, тобто на 07.05.2024, діяла попередня редакція статті 26 Закону №2232-XII не змінює правового регулювання взаємовідносин між сторонами, позаяк суб`єкт владних повноважень зобов`язаний використовувати чинний нормативно-правовий акт, тобто Закон, який діє саме під час його правозастосування. На час розгляду рапорту ОСОБА_1 - 10.06.2024 діяла вже нова редакція відповідної статті Закону №2232-XII. Крім того, на момент подання ОСОБА_1 рапорту вже було ухвалено Закон №3633-IX від 11.04.2024, що вносив зміни до Закону №2232-XII і набирав чинності 18.05.2024, і такий Закон №3633-IX вже було оприлюднено (Офіційний Вісник України 2024,39 від 01.05.2024, Урядовий кур`єр 2024, №81 від 20.04.2024, Голос України 2024, №ОДВ 68 від 17.04.2024), а відтак позивач мав розуміти відповідні наслідки.

Таким чином, на час судового розгляду цієї справи та за наявних у матеріалах справи доказів, у суду відсутні підстави для визнання за позивачем права на звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації у військовий час .

Відтак, немає жодних правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

З огляду на це, відсутні підстави і для розподілу судових витрат відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.