Справа № 440/10449/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/10449/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №287 від 02 серпня 2024 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.02.2024, з урахуванням сум заробітної плати отриманої на території російської федерації з 16.03.1993 року по 31.05.1997 року, згідно архівних довідок відділу у справах архівів м.Лангепаса Ханти-Мансійського автономного округу №№К-50/1, К-5С-2, К-50-3, К-50-4 від 22.12.2021 року та довідки Спільного російсько-фінляндського виробничо-торгового підприємства «Ланімп» про страховий стаж та заробітну плату ОСОБА_1 в цьому підприємстві для обчислення пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У строк, встановлений судом, відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

28.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася з заявою до Полтавського об`єднаного управління ПФУ за призначенням/перерахунком пенсії, у якій просила призначити пенсію за віком.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 від 28.02.2024 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Рівненській області.

07.03.2024 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №46, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Вказане рішення вмотивовано тим, що вік заявника 62 роки 1 місяць 22 дні. Страховий стаж особи становить 22 роки 11 місяців 13 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 23.11.1992 по 11.02.1993, з 16.03.1993 по 31.05.1997 за записами наданих довідок, оскільки періоди роботи набуті на території Російської Федерації; періоди підприємницької діяльності з 27.03.2003 по 27.03.2007, оскільки відсутня сплата внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Додатковий коментар: з 01.01.2023 Російська Федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі №440/4065/24, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №46 від 07 березня 2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи у районах Крайньої Півночі з 23 листопада 1992 року по 11 лютого 1993 року та з 16 березня 1993 року по 31 травня 1997 року із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі №440/4065/24 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.02.2024, зарахувавши до стажу періоди роботи у районах Крайньої Півночі з 23 листопада 1992 року по 11 лютого 1993 року та з 16 березня 1993 року по 31 травня 1997 року із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

25.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою (вх. №1505) про перерахунок пенсії, починаючи з 28.02.2024, з урахуванням розміру отриманої нею заробітної плати у 1993-1997 роках за період її роботи на території Російської Федерації, на підставі довідки відділу у справах архівів м. Лангепаса Ханти-Мансійського автономного округу №№К-50/1, К-50-2, К-50-3, К-50-4 від 22.12.2021 та довідки Спільного російсько-фінлянського виробничо-торгового підприємства "Ланімп" про страховий стаж та заробітну плату ОСОБА_1 .

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву ОСОБА_1 від 25.07.2024 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Рівненській області.

02.08.2024 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення №46, яким відмовлено у перерахунку пенсії.

Вказане рішення вмотивовано тим, що відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі №440/4065/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи у районах Крайньої Півночі з 23 листопада 1992 року по 11 лютого 1993 року та з 16 березня 1993 року по 31 травня 1997 року із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються територіальними органами Пенсійного фонду України, відповідно до покладених зобов`язань у встановленому чинним законодавством порядку.

Позивач не погодилася з рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області №46 від 02.08.2024 та звернулася до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення", який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно з п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Отже, з огляду на положення ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата позивача за період роботи з 1993 року по 1997 рік в Спільному російсько-фінлянському виробничо-торговоау підприємстві "Ланімп" мала бути врахована при визначенні розміру її пенсії.

При цьому факт зайнятості позивача в період з 16.03.1993 по 31.05.1997 на території Російської Федерації підтверджується даними трудової книжки, копією довідок Спільного російсько-фінлянського виробничо-торгового підприємства "Ланімп" №К-50/1, К-50-2, К-50-3, К-50-4 від 22.12.2021 та довідки Спільного російсько-фінлянського виробничо-торгового підприємства "Ланімп" про страховий стаж та заробітну плату ОСОБА_1

Цей факт також встановлений та підтверджений рішенням суду у справі №440/4065/24.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження стажу роботи та виплаченої заробітної плати позивач як громадянин України наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до вимог Закону № 1058 постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 25.11.2005 № 22-1 ( далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); (…) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Пунктом 1.8 розділу І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

На підставі пункту 2.8 розділу ІІ Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 4.3 розділу 4 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

На підставі пункту 4.7 розділу 4 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою, зміст якої та додані документ дозволяють ідентифікувати її як заяву про перерахунок пенсії.

Як вбачається з оскаржуваного рішення від 02.08.2024 № 46, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Рішення вмотивоване тим, що, відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі №440/4065/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи у районах Крайньої Півночі з 23 листопада 1992 року по 11 лютого 1993 року та з 16 березня 1993 року по 31 травня 1997 року із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи. Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються територіальними органами Пенсійного фонду України, відповідно до покладених зобов`язань у встановленому чинним законодавством порядку.

Разом з тим, не зазначено підстави для неврахування при обчисленні пенсії заробітної плати (доходу) згідно довідок, виданих Спільним російсько-фінлянським виробничо-торговим підприємством "Ланімп", при тому, що зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 16.03.1993 по 31.05.1997 на даному підприємстві

Таким чином, відповідачем не було надано належної оцінки документам, поданим позивачем при зверненні із заявою, та не вчинено жодних дій, передбачених Порядком №22-1, щодо розгляду заяви пенсіонера та прийняття рішення про перерахунок пенсії або відмови у такому перерахунку.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 02.08.2024 № 46 прийняте ГУПФ України в Рівненській області не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно.

Суд враховує, що статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, повноваження щодо призначення/перерахунку пенсії належить до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Враховуючи наведене, а також зважаючи на те, що відповідачем під час розгляду заяви позивача не надано оцінку заяві та документам, поданим позивачем при зверненні із заявою, та не вчинено жодних дій, передбачених Порядком №22-1, щодо розгляду заяви пенсіонера про перерахунок пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату від 22.12.2021, тобто не виконано усі умови, визначені законом для прийняття рішення про перерахунок пенсії, відповідач має повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.02.2024, з урахуванням сум заробітної плати отриманої на території російської федерації з 16.03.1993 року по 31.05.1997 року, згідно архівних довідок відділу у справах архівів м.Лангепаса Ханти-Мансійського автономного округу №№К-50/1, К-5С-2, К-50-3, К-50-4 від 22.12.2021 року та довідки Спільного російсько-фінляндського виробничо-торгового підприємства «Ланімп» про страховий стаж та заробітну плату ОСОБА_1 в цьому підприємстві для обчислення пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.07.2024 №1505 про перерахунок пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до частини третьої цієї статті належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами другою - п`ятою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проаналізувавши наведені процесуальні норми, Верховний Суд в постанові від 02 лютого 2023 року у справі №120/4765/21-а дійшов висновків, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 2 червня 2022 року № 380/3142/20. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року та від 08 лютого 2022 року у справах № 640/3098/20 та № 160/6762/21 відповідно.

На підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Голубенка В.П. в сумі 10000,00 грн позивачем надано до суду копії договору про надання правничої допомоги №518 від 19.08.2024, акт виконаних робіт від 29.08.2024, квитанцію від 19.08.2024 №518.

Дослідивши надані позивачем документи в системному зв`язку з кількістю виконаних адвокатом робіт, наданих послуг, підготовлених та поданих суду письмових матеріалів та доказів, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи (яка не характеризується наявністю виключної правової проблеми та не потребує встановлення значного обсягу фактичних обставин справи та вжиття дій щодо збирання значного обсягу доказів та справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)), а відтак підлягає зменшенню до 1000,00 грн.

Тож стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 21084076) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №46 від 02 серпня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 липня 2024 року №1505 про перерахунок пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва