Справа № 742/3685/24
Суддя: ФЕТІСОВА Н. В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/53/24
Єдиний унікальний № 742/3685/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2024 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Прилуки адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Карпенко Віктор Константинович до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №561643 від 13.02.2024.
Ухвалою Прилуцького міськроайонного суду від 19.06.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме сплату судового збору за подання позову до суду, які позивачем усунено у строк, встановлений судом.
21 червня 2024 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке відкладено до 27 вересня 2024 року.
Позивач та його представник адвокат Карпенко В.К. в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно заяви від 26 вересня 2024 року просять розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримують, просять суд їх задовольнити. Вказали, що якщо несправність з транспортним засобом виникла під час руху, і водій не знав про це, то така ситуація не є адміністративним проступком, відповідно і не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Водій не може контролювати наявність номерного знаку під час руху, адже, знаходячись за кермом, він фізично не може передбачити відсутність номерного знаку, що розміщений на кузові автомобіля. ОСОБА_1 перед початком руху ретельно перевірив належність номерного знаку та даному транспортному засобі. Таким чином, суд має прийти до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 на мемент його зупинки працівниками поліції усвідомлював те, що він керував автомобілем без номерного знаку. Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, то в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. Окрім того, при винесенні оскаржуваної постанови інспектором поліції було грубо порушений визначений Інструкцією порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема йому не було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не оголошено зміст постанови.
Представник відповідача Головного управління національної поліції в Чернігівській області в судове засідання також не з`явився. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Подали клопотання про поновлення відповідачу строку для подачі відзиву до суду. Відповідно до письмового відзиву на позовну заяву, заявлені позовні вимоги не визнають та вважають їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними. Надати відеозапис подій не мають можливості, оскільки строк зберігання відеозаписів сплив. Крім того, просять зменшити витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №561643 від 13.02.2024, на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 1190 грн за ч.1 ст.121-3, ч. 1 ст. 122 КУпАП.
У графі «до постанови додаються» зазначено: відео з бодікамери.
У графі права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статею 289 КУпАП мені роз`яснено» та в графі «Копію постанови мною отримано», мається підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2798 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; стежити за технічним станом транспортного засобу.

Згідно із п. 2.9 «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знаку.

Приписами п. 31.5 ПДР визначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Проте, у пункті 31.4 ПДР відсутні посилання на технічні несправності і невідповідності викладені в п.2.9 «в» ПДР, а саме без номерного знаку.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП є, зокрема, керування водієм транспортного засобу без номерного знака.

Обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за певні недоліки його стану покладається саме на водія.

Предметом розгляду даної справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем вимог п.п. «в» п.2.9 ПДР, а саме: керування транспортним засобом без номерного знака.

У даному випадку закінчений склад правопорушення, з огляду на конструкцію правової норми, настає з того моменту коли особа рухалась на транспортному засобі без номерного знака.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, зважаючи, що перед початком руху він перевірив наявність номерного знака на авто і під час руху не міг контролювати його наявності, оскільки вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст. 121-3 КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом без номерного знака.

Згідно з пунктом 1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, за змістом позовної заяви позивач не заперечує того, що на момент зупинки його автомобіля був відсутній номерний знак.

Так, позивач пояснює, що він перевірив технічний стан автомобіля перед початком руху, пересвідчився, що номерний знак на авто є, а несправність виникла під час руху й про це він не міг знати.

При цьому, доводи позивача про те, що відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні вказаного порушення є помилковими, адже вина в цьому випадку може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності.

Щодо посилань позивача на те, що працівниками поліції порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення і відповідно права позивача, в тому числі на правову допомогу, слід зазначити, що оскаржувана постанова не містить зауважень позивача щодо її прийняття. ОСОБА_1 постанову підписав, отримав її копію.

У графі права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статею 289 КУпАП мені роз`яснено» та в графі «Копію постанови мною отримано», мається підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

Доказів протилежного позивач не надав.

Крім того, жодних клопотань про проведення у справі відповідних судових експертиз на спростування підпису в постанові, позивач не заявляв.

Суд враховує, що у якості доказів допущення позивачем порушення п. 2.9 «в» ПДР у постанові від 13.02.2024 серії ББА №561643 вказано на відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що здійснювалася фіксація розгляду справи нагрудною бодікамерою поліцейського, проте надати його не мають можливості, оскільки відповідно до Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 строк зберігання відеозаписів станом на час звернення позивача до суду сплив.

Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року затверджена Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно розділу VIII наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року передбачено строк зберігання, зокрема: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб.

Враховуючи те, що з позовом позивач звернувся до суду у червні 2024 року, тобто більш ніж через чотири місяці з моменту винесення оскаржуваної постанови від 13.02.2024, суд вважає поважними причини ненадання відповідачем доказів фіксації розгляду справи з бодікамери поліцейського.

Крім того, суд враховує, що ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 8.4 Правил дорожнього руху, на який посилається відповідач, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (пп."в" п.8.4 ПДР).

При цьому ні в позовній заяві ні в заяві про розгляд справи без його участі, позивач взагалі не заперечує факту порушення ним даних вимог ПДР.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КпАП України, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає, що вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення необгрунтованими.

Таким чином, з огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст.121-3, ч.1 ст.122 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Враховуючи викладене, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП.

Оцінюючи інші доводи позову, суд зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Карпенко Віктор Константинович до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Чернігівській області, , місце знаходження: 14000, м.Чернігів, проспект Перемоги, буд.74.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА