Справа № 460/6797/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2024 року м. Рівне №460/6797/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Топольський В.М., відповідача: представник Юхименко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Трансгаз"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

26.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «СВ Трансгаз» звернулось в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №01, №01, №01, №01, №7530/17002406, №7533/17002406 від 23.05.2024.

Ухвалою від 27.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі №460/6797/24; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.07.2024.

Ухвалою від 25.07.2024, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 12.09.2024.

В судовому засіданні 12.09.2024 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив та усними поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що висновки відповідача про порушення ТОВ «СВ Трансгаз» вимог Податкового Кодексу України базуються на хибному розумінні і трактуванні відповідних норм податкового права та на неповному аналізі документів бухгалтерського і податкового обліку. Так, сторона позивача вказала, що 30.09.2020 ТОВ «СВ Трансгаз» було проведено ремонт огорожі (укріплення фундаменту бетоном) та 31.08.2020 проведено ремонт внутрішньо-площадкових проїздів на території АГНКС (часткова заміна бруківки, бетонування) на загальну суму 556917 грн. Вказані витрати платником податків було віднесено до адміністративних витрат, позаяк у даних випадках не відбувалось поліпшення (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція) об`єктів, а здійснювався лише ремонт для підтримання відповідних основних фондів в стані, придатному для їх використання в господарській діяльності товариства. За висновками ж податкового органу товариством здійснено не поточний, а капітальний ремонт, що свою чергу потягло за собою обов`язок збільшити первісну вартість об`єкта ремонту. Однак, зазначені висновки ні документального, ні нормативного обґрунтування не мають. Аналогічним чином, абсолютно безпідставними сторона позивача вважає висновки податкового органу про невключення та невіднесення до складу компенсації від орендаря за основний засіб (BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_1 ), пошкоджений у ДТП та упущену вигоду на суму 945691 грн. Також доводить, що в акті перевірки перевірки безпідставно зазначено про неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1091393,03 грн. за 2018-2023 роки, у випадку коли податковим агентом надано додаткове благо фізичним особам при продажу їм транспортних засобів за ціною, нижчою за їх залишкову вартість, обліковану за даними бухгалтерського обліку ТОВ «СВ Трансгаз». Стороною позивача зауважено, що за правилами підпункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, додатковим благом вважається або вартість безоплатно отриманих фізичною особою від платника податків товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, або сума знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такої особи. За визначенням підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, звичайна ціна це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. На практиці, звичайну ціну товару визначають на рівні середньоринкової вартості або оціночної вартості. Відповідачем не вжито жодних заходів щодо визначення звичайної ціни, натомість взято до уваги лише залишкову вартість автомобілів на дати їх продажу. Разом з тим, залишкова вартість автомобіля не може вважатися звичайною ціною. До прикладу, автомобіль з періодом нарахування амортизаційних нарахувань у 5 років буде реалізовуватися після повної його амортизації, тобто на 6-й рік експлуатації, відповідно залишкова вартість цього автомобіля складатиме 0,00 грн., і тоді за логікою відповідача звичайна ціна теж складатиме 0,00 грн, що апріорі не відповідатиме його ринковій ціні. Таким чином сторона позивача доводила, що податковим органом протиправно звичайною ціною автомобілів визнано їх залишкову вартість. Тож, помилковими вважає висновки податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДФО та з військового збору, що лягли в їх основу. Стосовно застосування штрафної санкції відповідно до пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України, зауважено, що неподання заяви 20-ОПП (неповідомлення про об`єкти оподаткування) не є підставою для притягнення до такої відповідальності. Відповідно до цього, сторона позивача доводила, що висновки сторони відповідача є безпідставними і протиправними, а тому просила позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника в судовому засіданні, сторона відповідача позов не визнала. В обґрунтування заперечень покликалася на те, що перевіркою встановлено придбання ТОВ «СВ Трансгаз» будівельних матеріалів (бруківка, бетон і т.д.), які використано на поліпшення основних засобів. При цьому, платник податків здійснив проведення капітальних поліпшень основних засобів по об`єктах: ремонт внутрішньо-площадкових проїздів, не збільшивши первісну вартість таких об`єктів основних засобів, а віднісши їх до складу адміністративних витрат, чим порушив пп.134.1.1 п.134.1., ст.134 Податкового кодексу України, п.7, п.8, п.14 П(С)БО 7 «Основні засоби» та П(С)БО 16 «Витрати». Таким чином, перевіркою достеменно встановлено завищення платником податків від`ємного значення об`єкту оподаткування податку на прибуток за 2023 рік на загальну суму 1502608 грн. Також перевіркою встановлено, що відповідно до договору оренди транспортного засобу від 23.06.2017, ТОВ «СВ Трансгаз» передав ФОП ОСОБА_1 в строкове користування автомобіль марки BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 . Вартість автомобіля 4373936,69 грн. Даний автомобіль потрапив в ДТП і орендар погіршення внаслідок ДТП даного основного засобу не усунув. Відповідно звіту №46/19 «Про оцінку ринкової вартості автомобіля BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 , 2017 р.в., після ДТП, станом на 01.08.2019р.» вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу становить 1183030 грн. Відповідно до даних перевірки, ТОВ «СВ Трансгаз» отримано суму страхового відшкодування по ДТП транспортного засобу у розмірі 237339 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу становить 945691 грн. (1183030 грн. 237339 грн.). В порушення пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.7 П(С)БО 15 «Дохід», ТОВ «СВ Трансгаз» в 2020 році не включено до доходів вказану суму. Також ТОВ «СВ Трансгаз» не нараховано ПДВ на перевищення бази оподаткування, визначеної ст.ст.188 і 189 Податкового кодексу України над фактичною ціною постачання при продажу автомобіля BMW 750 Ld xDrive G12 407 у сумі 1364330 грн., що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 272866 грн. за червень 2020 року. Окрім цього, вибірковою перевіркою достовірності та повноти включення доходів (як у грошовій, так і не грошовій формах) до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків встановлено порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.163.1 ст.163, п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, п.168.1 ст.168, ст.171, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, так як не був утриманий і перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 1091393,03грн. за 2018-2023 роки, у випадку коли позивачем, як податковим агентом, надано дохід фізичним особам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вигляді продажу їм, транспортних засобів, за ціною нижчою за залишкову вартість цих транспортних засобів без відповідного оподаткування. При цьому, сторона відповідача наголошувала, що базою оподаткування є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо не лише у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а й суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку. На підтвердження своєї позиції покликалася на постанову Верховного суду від 02.05.2024 року у справі №320/3024/22. Що стосується адміністративного штрафу, то сторона відповідача вказала, що в порушення вимог п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 ТОВ «СВ Трансгаз» не було подано повідомлення за формою №20-ОПП щодо вибуття транспортних засобів Porshe Macan, реєстраційний № НОМЕР_3 та LEXUS LX 450, реєстраційний № НОМЕР_4 . Враховуючи вищезазначене, сторона відповідача доводила, що Головне управління ДПС у Рівненській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідженими по справі доказами суд встановив таке.

Відповідно до ст. 20 розділу I, cт.75, ст.77, ст.82 глави 8 розділу II, підпункту 69.3-2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та на підставі наказу №740-п від 25.03.2024, наказу №995-п від 18.04.2024 та направлень на перевірку №1535/жЗ/17-00-07-01 від 05.04.2024, №1536/ж3/17-00-07-01 від 05.04.2024, №1537/ж3/17-00-07-01 від 05.04.2024, №1538/ж3/17-00-07-01 від 05.04.2024, №1709/жЗ/17-00-07-01 від 17.04.2024, в період з 8 по 25 квітня 2024 року посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Трансгаз» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 (а.с.249-250 том 1, а.с.1-6 том 2).

Результати перевірки оформлені актом №6799/ж5/17-00-07-01/33683252 від 02.05.2024 (а.с.57-171, а.с.242-248 том 1, а.с.41 том 2) .

За висновками акту, перевіркою встановлені, зокрема, такі порушення:

- пп.134.1 п.134 ст.134, пп.140.4.4 п.140.4 ст.140, Податкового кодексу України, п.7 П(С)БО 15 «Дохід», п.7, п.8, П(С)БО 7 «Основні засоби», П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого платником податків завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податку на прибуток за 2023 рік на загальну суму 1502608 грн.;

- п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 272866 грн., в тому числі за червень 2020 року на вказану суму;

- п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 - станом на 31.12.2023 не подано до контролюючого органу два повідомлення за формою №20-ОПП.;

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.163.1 ст.163, п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1, п.167.2 ст.167, п.168.1 ст.168, ст.171, ст.173.1, пп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків як податковим агентом не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 1091893,03грн. за 2018-2023 роки;

- пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в результаті чого платником податків не утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір в сумі 74728,53грн., в тому числі за 2018-2023 роки.

На підставі таких висновків 23.05.2024 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№01 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2023 рік на загальну суму 1502608 грн. (а.с.26-28 том 1, 36-38 том 2);

№01 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 341083 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 272866 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями - 68217 грн. (а.с.23-25 том 1, а.с.33-35 том 2);

№01 про застосування штрафу за платежем податок на додану вартість на загальну суму 136433 грн. (а.с.29-30 том 1, а.с.39-40 том 2);

№01 про застосування фінансових санкцій за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на загальну суму 2040,00 грн.(а.с.32-34 том 1, а.с.27-29 том2);

№7530/17002406 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1904027,39 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 1091893,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 272848,27 грн. та за пенею - 539286,09 грн. (а.с.35-37 том 1, а.с.22-23 том 2);

№7533/17002406 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 130283,74 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 74728,53 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 18644,65 грн. та за пенею - 36910,56 грн. (а.с.38-40 том 1, а.с.17-18 том 2).

Судом встановлено, що в основу податкового повідомлення-рішення №01 від 23.05.2024 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2023 рік на загальну суму 1502608 грн., Головним управлінням ДПС у Рівненській області покладено висновки про:

1) завищення платником податків адміністративних витрат у вигляді витрат на проведення будівельних робіт на загальну суму 556917 грн. за 2020 рік;

2) заниження платником податків доходів в результаті не віднесення до їх складу компенсації від орендаря за основний засіб, пошкоджений в ДТП та упущену вигоду на загальну суму 945691 грн. за 2020 рік.

Що стосується першого порушення, висновки про наявність якого покладено в основу податкового повідомлення-рішення №01 від 23.05.2024, то воно ґрунтується на оцінці адміністративних витрат платника податків.

Так, відповідно до акту №СпТ-000083 від 30.09.2020 на проведення ремонтних робіт згідно наказу від 01.09.2020 ТОВ «СВ Трансгаз» списано бетону на загальну суму 174756,00 грн. (а.с.68-69 том 2).

Відповідно до акту СпТ-000060 від 31.08.2020 на проведення ремонту внутрішньо-площадкових проїздів ТОВ «СВ Трансгаз» списано бруківку і бетон на загальну суму 382161,00 грн.

Вказані видатки віднесено на адміністративні витрати в регістрах бухгалтерського обліку зроблено наступний запис: Дт 92 «Адміністративні витрати» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Дт 791 «Результат операційної діяльності» Дт 92 «Адміні-стративні витрати».

Податковий орган доводив, що ТОВ «СВ Трансгаз» здійснило проведення капітальних поліпшень основних засобів, і замість того, щоб збільшити первісну вартість таких об`єктів основних засобів, віднесло вартість капітального ремонту до складу адміністративних витрат, чим порушило пп.134.1.1 п.134.1. ст.134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, пункти 7, 8 та 14 П(С)БО 7 «Основні засоби», П(С)БО 16 «Витрати» і, відповідно, допустило завищення таких витрат на загальну суму 556917 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи в цій частині, суд вважає за необхідне врахувати наступні вимоги законодавства, чинного на момент існування спірних правовідносин.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», яке затверджене наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999.

Згідно із п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

За правилами п.7 П(С)БO 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати ж, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до пп.15.4 п.15 П(С)БO 16, до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Також за правилами п.18 П(С)БO 16, до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, як, зокрема, витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000, визначено: витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 30 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Мінфіну №561 від 30.09.2003, рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкта основних засобів і списанням заміненого об`єкта. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.

За правилами пункту 31 Методичних рекомендацій, витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, яка потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яка може бути відшкодована від використання будівлі в майбутньому.

А відповідно до пункту 32 вказаних Методичних рекомендацій, вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом. Прикладами такого поліпшення є:

а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності;

б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг);

в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати;

г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

В силу прямої вказівки пункту 33 Методичних рекомендацій, витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Згідно з пунктом 4 П(С)БО 7, капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством. А відповідно до пункту 14 П(С)БО 7 первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.

Долучені позивачем до справи документи, які надавались і до перевірки відповідачу, не свідчать про те, що ТОВ «СВ Трансгаз» у серпні та вересні 2020 року здійснило саме такі поліпшення основних засобів, як модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція. Більше того, проведений позивачем комплекс ремонтних робіт свідчить якраз про проведення поточного, а не капітального ремонту внутрішньо-площадкових проїздів (часткова заміна бруківки, бетонування) та на території АГНКС (бетонування фундаменту огорожі, ремонт фундаменту під компресором, ремонт площадки біля компресорної установки).

ТОВ «СВ Трансгаз» в період з серпня по вересень 2020 року не призупиняв свою господарську діяльність у зв`язку з проведенням вищезгаданих робіт, натомість виконував їх власними силами та засобами, залучаючи до виконання поточних ремонтних робіт власних працівників і використовуючи власні запаси будівельних матеріалів.

Усі, оформлені документи свідчать на користь того, що позивачем здійснено поточний плановий ремонт внутрішньо-площадкових проїздів та території АГНКС, для підтримання експлуатаційних якостей останніх в придатному для їх використання в господарській діяльності товариства стані, а не капітальний ремонт, спрямований на підвищення техніко-економічних можливостей таких об`єктів.

За наведеного, ТОВ «СВ Трансгаз» у повній відповідності до пункту 15 П(С)БО 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 віднесло на витрати звітного періоду видатки на ремонт для підтримання об`єктів в робочому стані, а відтак і правомірно зменшило фінансовий результат до оподаткування на вартість матеріалів, витрачених на ремонт внутрішньо-площадкових проїздів та території АГНКС.

Висновки відповідача про зворотне є такими, що ґрунтуються на припущеннях і суб`єктивних висновках ревізорів. Такі висновки не узгоджуються і з текстуальним розумінням відповідних стандартів бухгалтерського обліку.

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.134.1.1 п.134.1., ст.134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, пунктів 7, 8 та 14 П(С)БО 7 «Основні засоби» затвердженого наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000, П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999, що призвело до завищення витрат на загальну суму 556917 грн. є необґрунтованими і алогічними.

Що стосується другого порушення, то висновки відповідача ґрунтуються на оцінці таких операцій.

21.06.2017 ТОВ «СВ Трансгаз» придбало у ТОВ «АВТ Баварія Київ» автомобіль марки BMW, моделі 750LDxDrive G12 вартістю 3644947,24 грн.(а.с.81 том 2).

Постачальником виписано податкові накладні на загальну суму ПДВ 746150,19 грн., що була включена до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ покупця за червень 2017 року (а.с.82-91 том 2).

Автомобіль був введений в експлуатацію і включений в облік позивача як необоротний актив за первісною вартістю 3924947,89 грн. (а.с.73 том 2). Наказом №4 від 23.06.2017 встановлено прямолінійний метод нарахування амортизації вказаного основного засобу (а.с.92 том 2).

23.06.2017 ТОВ «СВ Трансгаз» уклало договір оренди транспортного засобу, за яким передало у строкове платне користування автомобіль марки BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_1 . Суму орендної плати було визначено на рівні 11000 грн. з ПДВ за кожен місяць користування. Орендар зобов`язався підтримувати автомобіль, що орендується в належному технічному стані, забезпечувати ПММ. Термін дії договору до 23.06.2022 (а.с.74-75 том 2).

31.12.2018 сторони підписали угоду про розірвання договору оренди транспортного засобу від 23.06.2017, у зв`язку з тим, що авто потрапило в ДТП і перебувало на штрафмайданчику (а.с.76 том 2).

27.08.2019 на замовлення ТОВ «СВ Трансгаз», суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 складено Звіт №46/19, яким визначено ринкову вартість автомобіля BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП, станом на 01.08.2019 на рівні 1444143,78 грн. (а.с.93-112 том 2). При цьому, для визначення ринкової вартості, суб`єктом оціночної діяльності також визначалися: вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (1072052,93 грн.), величина втрати товарної вартості КТЗ (110976,79 грн.) та матеріальний збиток внаслідок пошкодження (1183029,72 грн., що був визначений як сума двох попередніх значень (1072052,93 +110976,79 = 1183029,72).

На підставі вказаного звіту, 01.04.2020 платником податків проведено уцінку транспортного засобу в бухобліку, відповідно до чого первісну вартість зменшено на суму уцінки зносу Дт13 - Кт10 - 721097,25 грн. та зменшено первісну вартість на суму уцінки залишкової вартості Дт-975 - Кт10 - 1364329,62 грн. (а.с.71,73 том 2).

22.06.2020 засновником ТОВ «СВ Трансгаз» вирішено реалізувати даний автомобіль (а.с.78-79 том 2).

Автомобіль BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 , реалізовано ТОВ «Авто-Айленд» за ціною 1560000,00 грн., в т.ч. ПДВ 260000,00 грн. (а.с.77 том 2). На суму ПДВ виписано податкову накладну №83 від 25.06.2020 (а.с.80 том 2).

Зауважень щодо податкового обліку операції з реалізації даного автомобіля у податкового органу не виникало.

Разом з тим, податковий орган зробив висновки, що платником податків занижено показник «Інші операційні доходи» у рядку 2120 Звіту про фінансові результати (форма №2-м) за 2020 рік на суму 945691,00 грн., яку визначено як різницю між матеріальним збитком внаслідок пошкодження транспортного засобу, який зафіксований у звіті №46/19 суб`єкта оціночної діяльності (1183029,72 грн., що був визначений як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ - 1072052,93 грн., величини втрати товарної вартості КТЗ - 110976,79 грн.) та отриманою TOB «СВ Трансгаз» сумою страхового відшкодування по ДТП транспортного засобу від AT «CK» «АХА Страхування» (237339,00 грн.).

За висновками, які лягли в основу відповідної частини оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, TOB «СВ Трансгаз» в порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.7 П(С)БО 15 «Дохід» не включило до доходів 2020 року «суму в розмірі 945691,00 грн. компенсації від орендаря за основний засіб (BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_1 ) пошкоджений в ДТП та упущену вигоду.».

Надаючи правову оцінку таким висновкам, суд зауважує на такому.

Відповідно до положень абз.1 пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 розд.III. «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України (у відповідній редакції), об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

А відповідно до пункту 7 П(С)БО 15 «Дохід» визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

- дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

- чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

- інші операційні доходи;

- фінансові доходи;

- інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) це загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

За логікою податкового органу, платник податків - TOB «СВ Трансгаз» повинен був включити до своїх доходів 2020 року, через групу «інші операційні доходи» суму 945691,00 грн., як «компенсацію від орендаря за основний засіб (BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_1 ) пошкоджений в ДТП та упущену вигоду».

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У постанові від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. При цьому, кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Таким чином TOB «СВ Трансгаз» мав би обов`язок включити до складу своїх доходів, як суму прямих збитків, заданих його автомобілю внаслідок ДТП, так і суму упущеної вигоди, внаслідок неможливості його подальшого використання, але лише тоді, коли б дійсно отримав відшкодування таких збитків.

Разом з тим, жодного доказу тому, що TOB «СВ Трансгаз» отримало таке відшкодування під час податкової перевірки здобуто не було і суду не пред`явлено.

Натомість, суперечачи самому собі, податковий орган в акті перевірки зазначив про те, що погіршення внаслідок ДТП основного засобу (BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 ) не було усунуто орендарем - ФОП ОСОБА_1 .

До даної особи не вживалися заходи цивільно-правової відповідальності, і вина такої особи у заподіянні шкоди не доведена.

Сума збитку 945691,00 грн., що визначена, як різниця між матеріальним збитком внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, що зафіксований у звіті №46/19 суб`єкта оціночної діяльності, та отриманою сумою страхового відшкодування по ДТП, не виступає об`єктивним наслідком поведінки ФОП ОСОБА_1 , і зворотного податковим органом не доведено, як і не доведеного того, що ФОП ОСОБА_1 є завдавачем такої шкоди і несе перед TOB «СВ Трансгаз» обов`язок по її відшкодуванню.

Таким чином, твердження Головного управління ДПС у Рівненській області про те, що TOB «СВ Трансгаз» повинно було включити до своїх доходів за 2020 рік суму в розмірі 945691,00 грн., як компенсацію від орендаря за пошкоджений в ДТП основний засіб та упущену вигоду, є надуманими і такими, що не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства.

Не могла дана сума бути включена і до інших операційних доходів, як сума відшкодування раніше списаних активів, позаяк ні до, ні після уцінки автомобіля BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_1 така сума ТОВ «СВ Трансгаз» ніким не відшкодовувалась.

Навпаки, після уцінки, автомобіль BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 , було реалізовано за ціною 1560000,00 грн., в т.ч. ПДВ 260000,00 грн. і до бухгалтерського та податкового обліку даної операції у податкового органу жодних зауважень не виникало.

За наведеного, висновки відповідача про порушення позивачем вимог пп.134.1.1 п.134.1., ст.134 розділу ІІІ Податкового кодексу України, пункту7 П(С)БО 15 «Дохід», що призвело до заниження доходів на загальну суму 945691,00 грн., є необґрунтованими і алогічними.

Відтак, податкове повідомлення-рішення №01 від 23.05.2024 про зменшення ТОВ «СВ Трансгаз» суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2023 рік на загальну суму 1502608 грн., не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та підлягає скасуванню.

Слід зауважити, що аналіз останньої операції потягнув за собою і висновки податкового органу про порушення платником податків вимог п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «СВ Трансгаз» занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 272866 грн., і як наслідок зумовив винесення податкових повідомлень-рішень №01 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 341083 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 272866 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями - 68217 грн. та №01 про застосування штрафу за платежем податок на додану вартість на загальну суму 136433 грн.

Надаючи правову оцінку таким висновкам, суд зауважує на такому.

За правилами п.188.1. ст.188 розд.V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України (у відповідній редакції), база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому:

- база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг - не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг,

- база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг - не може бути нижче звичайних цін,

- а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках визначені статтею 189 цього ж розділу.

Зокрема, пунктом 189.1 передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

В свою чергу, за правилами п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Матеріалами справи підтверджено, що в червні 2017 року ТОВ «СВ Трансгаз» придбало автомобіль марки BMW, моделі 750LDxDrive G12 вартістю 4373936,69 грн (з ПДВ). Сума ПДВ була віднесена до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду.

Даний автомобіль був поставлений на облік як необоротний засіб первісною вартістю 3924947,89 грн.

В подальшому, автомобіль потрапив в ДТП і зазнав значних пошкоджень.

В серпні 2019 року на замовлення ТОВ «СВ Трансгаз», суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 складено Звіт №46/19, яким визначено ринкову вартість автомобіля BMW, моделі 750LDxDrive G12, номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП на рівні 1444143,78 грн. (з ПДВ).

На підставі вказаного звіту, в квітні 2020 року, платником податків проведено уцінку транспортного засобу, відповідно до чого первісну вартість автомобіля зменшено на суму уцінки зносу - 721097,25 грн. та на суму уцінки залишкової вартості - 1364329,62 грн.

А в червні 2020 року ТОВ «СВ Трансгаз» реалізувало даний автомобіль за ціною 1560000,00 грн., в т.ч. ПДВ 260000,00 грн.

Наведеним доводиться, що платник податків діяв у повній відповідності до вимог п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, позаяк база оподаткування операції з постачання необоротного активу була визначена ним на рівні, не нижчому ніж балансова вартість такого активу за даними бухгалтерського обліку станом на початок звітного (податкового) періоду.

Так, балансова вартість автомобіля на 01.06.2020 становила 1203452,90 грн.(а.с.72 том 2). Фактична вартість реалізації автомобіля склала 1300000,00 грн. (без ПДВ). ПДВ нараховано в сумі 260000 грн., тобто 20% від бази оподаткування 1300000 грн. Податкова накладна на вказану суму виписана та зареєстрована в ЄРПН (а.с.80 том 2). Сума ПДВ включена до складу податкового зобов`язання відповідного звітного періоду.

За наведеного, жодних порушень вимог п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, ТОВ «СВ Трансгаз» не допускало.

Висновки податкового органу про зворотне ґрунтуються на неправильному тлумаченні і застосуванні вказаних норм. Так, встановивши в ході перевірки факт проведення уцінки легкового автомобіля BMW 750 Ld xDrive G12 407 в результаті його пошкодження у ДТП, на суму 1364329,62 грн., податковим органом за фактом реалізації вказаного автомобіля вказану суму уцінки з незрозумілих причин взято як базу оподаткування ПДВ і за рахунок цього констатовано факт заниження ТОВ «СВ «Трансгаз» суми податкових зобов`язань з ПДВ на 272866 грн. (1364329,62 грн. х 20% = 272865,92 грн.).

Оскільки ні вищеназвані, ні жодні інші норми податкового права, не покладають на платника податків обов`язку визначати базу оподаткування ПДВ з операцій з постачання необоротних активів він суми уцінки таких активів, то наведені Головним управлінням ДПС у Рівненській області висновки є протиправними.

За наведеного, не відповідають вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення №01 (про збільшення податкового зобов`язання за червень 2020 року на 272866 грн. за застосування штрафу - 68217 грн (25% від 272866 грн.) та №01 (про застосування штрафу - 136433 грн. (50% від 272866 грн.) за нереєстрацію податкових накладних на суму ПДВ за червень 2020 року, винесені на підставі таких протиправних висновків.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №01 про застосування фінансових санкцій на загальну суму 2040,00 грн., то воно винесене відповідно до п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України за порушення платником податків вимог п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України.

При цьому, суть порушення відображена в акті податкової перевірки наступним чином.

За період з 01.01.2017 по 31.12.2023 ТОВ «СВ Трансгаз» відбувались дії щодо набуття/припинення права користування наступним майном. До перевірки надано: договір купівлі - продажу транспортного засобу від 10.12.2019, за яким ТОВ «СВ Трансгаз» продало транспортний засіб LEXUS LX 450, реєстраційний № НОМЕР_5 громадянину ОСОБА_3 та договір купівлі - продажу транспортного засобу від 12.12.2019, за яким ТОВ «СВ Трансгаз» продало транспортний засіб Porshe Масап, реєстраційний № НОМЕР_6 громадянину ОСОБА_4 . Оскільки за фактом припинення права користування даними транспортними засобами ТОВ «СВ Трансгаз» не подало до контролюючого органу два Повідомлення за формою №20-ОПП, то воно допустило порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011.

Надаючи правову оцінку таким висновкам, суд зауважує на такому.

За вимогами ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний:

- стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

- подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

- подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку);

- подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством;

- виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки;

- не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи;

- повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації);

- повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця;

- забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом;

- допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом;

- використовувати електронний кабінет для листування з контролюючими органами в електронній формі у разі подання звітності в електронній формі, а також після проходження електронної ідентифікації он-лайн в електронному кабінеті, крім платників податків, які відмовилися від використання електронного кабінету в порядку, встановленому цим Кодексом, та платників податків, які не визначили спосіб взаємодії із контролюючим органом;

- забезпечувати надання посадовими (службовими) особами платника податку письмових пояснень на письмовий запит контролюючого органу з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документального підтвердження;

- визначати, змінювати уповноважених осіб платника податків, які мають право користуватися електронним кабінетом, зокрема щодо підписання, подання, отримання ними документів та інформації через електронний кабінет, та визначати їхні повноваження.

Загальні положення щодо обліку платників податків визначає стаття 63 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 63.1 цієї статті облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.63.2 ст.63 Податкового кодексу України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідальність за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах встановлена статтею 117 Податкового кодексу України.

Так, в силу положень пункту 117.1 цієї статті, неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Разом з тим, Податковим кодексом України встановлені лише строки подання заяв про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку. Ні строків, ні обов`язку подання повідомлення за формою №20-ОПП у вигляді оновленої інформації про об`єкт рухомого майна, щодо якого відбулися зміни, які не пов`язані з реєстрацією такого об`єкта за неосновним місцем обліку платника податків, норми Податкового кодексу України не встановлюють, що в свою чергу виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно з п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України.

За наведеного, покладення на ТОВ «СВ Трансгаз», передбаченої п.117.1 ст.117 Податкового кодексу України відповідальності, є безпідставним заходом.

З огляду на наведене вище, податкове повідомлення-рішення №01 також підлягає скасуванню.

Що стосується податкового повідомлення-рішення №7530/17002406 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1904027,39 грн., то в його основу покладені висновки про порушення платником податків вимог пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.163.1 ст.163, п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1, п.167.2 ст.167, п.168.1 ст.168, ст.171, ст.173.1, пп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податків як податковим агентом не утриманий і не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 1091893,03грн. за 2018-2023 роки. Ці висновки зумовили і висновки про порушення платником податків вимог пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в результаті чого платником податків не утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір в сумі 74728,53 грн., в тому числі за 2018-2023 роки, і як наслідок про донарахуванням податковим повідомленням-рішенням №7533/17002406 грошового зобов`язання з військового збору на суму 130283,74 грн.

Вказані висновки відповідача ґрунтуються на оцінці таких операцій.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 21.12.2018, та за договором купівлі-продажу 1844/2018/1239838 транспортного засобу від 21.12.2018, що оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 1844 РСЦ МВС в Житомирській області м.Новоград-Волинський, ТОВ «СВ Трансгаз» продало громадянину ОСОБА_2 (мешканцю АДРЕСА_1 ) транспортний засіб: Меrcedes-Benz Sprinter 519 CDI, рік випуску 2013, колір сірий, тип ТЗ автобус- D, номерний знак НОМЕР_7 , № кузова (рами) НОМЕР_8 , об`єм двигуна 2987, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , виданого ВРЕР ДАІ м. Рівне ВДАІ УМВС України в Рівненській області 07.08.2013. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 100000,00 грн. Факт передачі транспортного засобу підтверджується видатковою накладною №РН-0001102 від 21.12.2018 (а.с.140-145 том 2). По субрахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» сальдо з контрагентом ОСОБА_2 : Д-т 100000,00 грн.

Податковим органом констатовано, що за даними бухгалтерського обліку, а саме: субрахунку 105 «Транспортні засоби» рахунку 10 «Основні засоби» - первісна вартість даного транспортного засобу без ПДВ складає 526208,79 грн.; згідно субрахунку 131 «Знос основних засобів» знос даного транспортного засобу складає - 168456,07 грн., тому залишкова вартість з ПДВ складає 429303,26 грн. Оскільки ціна продажу нижча за залишкову вартість автомобіля, то податковим органом визначено суму об`єкта оподаткування ПДФО з врахуванням коефіцієнту на рівні: (429303,26 грн. 10000,00 грн.)*100/(100-18) = 401589,34 грн.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 10.12.2019, ТОВ «СВ Трансгаз» продало громадянину ОСОБА_3 (мешканцю АДРЕСА_2 ) транспортний засіб: Lecxus LX450, реєстраційний № НОМЕР_10 , рік випуску 2017, колір сірий, тип ТЗ легковий універсал-В, № кузова (рами) НОМЕР_11 , об`єм двигуна 4461, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_12 , виданого ТСЦ м. Рівне 20.03.2018. Ціна транспортного засобу визначена на рівні 295000,00 грн. Факт передачі транспортного засобу підтверджується актом прийому-передачі від 16.12.2019 та видатковою накладною №РН-0001013 від 16.12.2019. Згідно банківської виписки від 17.12.2019 проведена оплата коштів в розмірі 295000,00 грн. за вищевказаний автомобіль (а.с.113-116 том 2).

Податковим органом констатовано, що за даними бухгалтерського обліку, а саме: субрахунку 105 «Транспортні засоби» рахунку 10 «Основні засоби» - первісна вартість даного транспортного засобу без ПДВ складає - 2851828,19 грн.; згідно субрахунку 131 «Знос основних засобів» знос даного транспортного засобу - 636880,60 грн., тому залишкова вартість з ПДВ складає 2657937,11 грн. Оскільки ціна продажу нижча за залишкову вартість автомобіля, то податковим органом визначено суму об`єкта оподаткування ПДФО з врахуванням коефіцієнту: (2657937,11 грн.295000,0 грн.)*100/(100-18) = 2881630,62 грн.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 13.12.2019, ТОВ «СВ Трансгаз» продало громадянину ОСОБА_4 (мешканц.юм.Миколаїв. вул. Авангардна, 7) транспортний засіб Porsche Macan, рік випуску 2015, реєстраційний № НОМЕР_13 , колір синій, тип ТЗ легковий універсал-В, № кузова (рами) НОМЕР_14 , об`єм двигуна 2967, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_15 , виданого ТСЦ м. Рівне 29.04.2016. Ціна транспортного засобу визначена на рівні 280000,00 грн. Факт передачі транспортного засобу підтверджується актом прийому-передачі від 16.12.2019 та видатковою накладною №РН-0001028 від 16.12.2019. Згідно банківської виписки від 17.12.2019 проведена оплата в розмірі 280000,00 грн. за вищевказаний автомобіль (а.с.118-122 том 2).

Податковим органом констатовано, що за даними бухгалтерського обліку, а саме: субрахунку 105 «Транспортні засоби» рахунку 10 «Основні засоби» - первісна вартість даного транспортного засобу без ПДВ- 2008656,75 грн.; згідно субрахунку 131 «Знос основних засобів» знос даного транспортного засобу - 1372582,01 грн., тому залишкова вартість з ПДВ складає 763289,69 грн. Оскільки ціна продажу нижча за залишкову вартість автомобіля, то податковим органом визначено суму об`єкта оподаткування ПДФО з врахуванням коефіцієнту на рівні: (763289,69 грн. 280000,00 грн.) * 100/(100-18) = 589377,67 грн.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 09.06.2022 та за договором купівлі-продажу 8046/2022/3218216 транспортного засобу від 14.06.2022, що оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 8046 РСЦ ГЦС в м.Київ, ТОВ «СВ Трансгаз» продало ОСОБА_5 (мещканка м.Київ, Оболонський р-н, вул. Вишгородська,54/б, кв.106) транспортний засіб: автомобіль Audi Q7, рік випуску 2018, колір синій, тип ТЗ легковий, номерний знак НОМЕР_16 , № кузова (рами) НОМЕР_17 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 , видане ТСЦ 5641 09.11.2019. Ціна транспортного засобу визначена на рівні 50000,00 грн. Факт передачі транспортного засобу підтверджується актом прийому-передачі від 10.06.2022 та видатковою накладною №ЛНА-000002 від 09.06.2022. Згідно банківської виписки від 14.06.2022 проведена оплата в розмірі 50000,00 грн. за вищевказаний автомобіль (а.с.146-150 том 2).

Податковим органом констатовано, що за даними бухгалтерського обліку, а саме: субрахунку 105 «Транспортні засоби» рахунку 10 «Основні засоби» - первісна вартість даного транспортного засобу без ПДВ - 1607231,51 грн.; згідно субрахунку 131 «Знос основних засобів» знос даного транспортного засобу - 750041,32 грн., тому залишкова вартість з ПДВ складає 1028628,23 грн. Оскільки ціна продажу нижча за залишкову вартість автомобіля, то податковим органом визначено суму об`єкта оподаткування ПДФО з врахуванням коефіцієнту на рівні: (1028628,23грн. 50000,00 грн.) * 100/(100-18) = 1193449,06 грн.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 21.08.2023 ТОВ «СВ Трансгаз» продало громадянину ОСОБА_6 (мешканцю АДРЕСА_3 ) транспортний засіб: автомобіль Audi Q8, рік випуску 2019, колір чорний, тип ТЗ легковий, номерний знак НОМЕР_13 , № кузова (рами) НОМЕР_19 , об`єм двигуна 2967, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_20 , видане ТСЦ 8047 18.12.2019. Ціна транспортного засобу визначена на рівні 100000 грн. з ПДВ. Факт передачі транспортного засобу підтверджується актом прийому-передачі від 21.08.2023 та видатковою накладною №ЛНА-000006 від 21.08.2023. По рахунку 377 «Розрахунки з іншими дебіторами» субрахунку 3772 «Розрахунки вітчизняними покупцями» сальдо з контрагентом ОСОБА_6 : Д-т 100000,0 грн. (а.с.124-126 том 2).

Податковим органом констатовано, що за даними бухгалтерського обліку, а саме: субрахунку 105 «Транспортні засоби» рахунку 10 «Основні засоби» - первісна вартість даного транспортного засобу складає - 1353510,25 грн., згідно субрахунку 131 «Знос основних засобів» знос даного транспортного засобу - 924898,50 грн., тому залишкова вартість з ПДВ складає 514334,10 грн. Оскільки ціна продажу нижча за залишкову вартість автомобіля, то податковим органом визначено суму об`єкта оподаткування ПДФО з врахуванням коефіцієнту на рівні: (514334,10грн. 100000,00 грн.) * 100/(100-18) = 505285,49 грн.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 06.03.2023 ТОВ «СВ Трансгаз» продало громадянину ОСОБА_7 (мешканцю АДРЕСА_4 ) транспортний засіб: н/причіп-цистерна марки Koluman, модель YMTT24.TA, NLFY517, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_21 , виданого ТСЦ 5641 22.07.2020. Ціна транспортного засобу визначена на рівні 50000,00 грн. з ПДВ. Факт передачі транспортного засобу підтверджується актом прийому-передачі від 07.03.2023 та видатковою накладною №ЛНА-000003 від 07.03.2023. Даний правочин відбувся також на підставі договору комісії 7990/23/8/014231 від 07.03.2023, на виконання якого складено акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер 7990/23/1/014231, яким також визначено ціну продажу на рівні 50000,00 грн. Також складено договір купівлі-продажу транспортного засобу 7990/23/8/014231 від 08.03.2023 згідно якого суб`єкт господарювання, що здійснює оптову/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним №7990 від 09.08.2021 ТОВ «Автокапітал» в Житомирська обл., м. Житомир, вул. Грушевського,91/Б, який є комісіонером та на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії №7990/23/8/014231 від 07.03.2023, відчужив ОСОБА_7 відповідний транспортний засіб за вищевказаною ціною. По субрахунку 361 «Розрахунки вітчизняними покупцями» сальдо з контрагентом ОСОБА_7 : Д-т 50000,00 грн.(а.с.131-137 том 2).

Податковим органом констатовано, що за даними бухгалтерського обліку, а саме: субрахунку 105 «Транспортні засоби» рахунку 10 «Основні засоби» - первісна вартість даного транспортного засобу без ПДВ- 601958,33 грн., згідно субрахунку 131 «Знос основних засобів» знос даного транспортного засобу - 224117,31 грн., тому залишкова вартість з ПДВ складає 453409,22 грн. Оскільки ціна продажу нижча за залишкову вартість автомобіля, то податковим органом визначено суму об`єкта оподаткування ПДФО з врахуванням коефіцієнту на рівні: (453409,22грн. 50000,00 грн.)*100/(100-18) = 491962,46грн.

Покликаючись на норму пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України та враховуючи вимогу обчислювати суму податку об`єкта оподаткування за правилами, визначеними пунктом 164.5 Податкового кодексу України, якщо дохід надається в негрошовій формі, за якою базою оподаткування вважається вартість доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування, податковий оргна констатував, що дохід, отриманий вищевказаними фізичними особами у вигляді продажу їм транспортних засобів за ціною нижчою за залишкову вартість цих транспортних засобів повинен був включатися до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу таких платників та оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб і військовим збором на загальних підставах. Оскільки ж ТОВ «СВ Трансгаз» виступає податковим агентом у даних правовідносинах, то саме він мав утримати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір у вищезазначених фізичних осіб та перерахувати їх до бюджету.

Надаючи правову оцінку таким висновкам, суд зауважує на такому.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України, відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 якого, платниками податку є, зокрема, фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно пп.163.1.2. п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Згідно з пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлено ст.168 Податкового кодексу України, відповідно до пп.168.1.1 п. 168.1 якої, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 Кодексу. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп.168.1.5).

Згідно з п.171.2. Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент. Відповідно до пп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Також вказаний дохід є об`єктом оподаткування військовим збором (пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України). Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб і військовий збір у повному обсязі відповідно до порядку, визначеного ст.168 Кодексу.

Згідно з пп.1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України. Відповідно до пп.1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Податкового кодексу України, за ставкою, визначеною пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України. Ставка військового збору становить 1,5 % об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX). Платники збору зобов`язані забезпечити виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст.176 Податкового кодексу України (пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX) Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 Податкового кодексу України (пп.1.5 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX).

При цьому, за вимогами п. «е» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у пп.165.1.53 п.165.1 ст.165 цього Кодексу.

Текстуальне тлумачення цієї норми свідчить на користь того, що базою оподаткування ПДФО, а відтак і військовим збором, є:

1) вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначена за правилами звичайної ціни;

2) сума знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначена для такого платника податку.

При цьому, у другому випадку, для того, щоб трактувати додаткове благо оподатковуваним доходом необхідна така сукупність умов:

а) дохід отримано у вигляді знижки на товар (роботу, послугу);

б) знижка застосована до звичайної ціни (вартості) товару (роботи, послуги);

в) знижка є індивідуальною, тобто призначена лише для даного платника податку.

В свою чергу, згідно пп.14.1.71. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, де наведені значення понять, які вживаються у Податковому кодексі України, звичайна ціна це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється лише на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу. У разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Це положення не поширюється на випадки, коли встановлюється мінімальна ціна продажу або індикативна ціна. У такому разі звичайною ціною вважається ціна, визначена сторонами договору, але не нижче за мінімальну або індикативну ціну. Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування. Під час проведення аукціону (публічних торгів) звичайною вважається ціна, яка склалася за результатами такого аукціону (публічних торгів), обов`язковість проведення якого передбачено законом. Якщо постачання товарів (робіт, послуг) здійснюється на підставі форвардного або ф`ючерсного контракту, звичайною ціною є ціна, яка відповідає форвардній або ф`ючерсній ціні на дату укладення такого контракту. Якщо продаж (відчуження) товарів, у тому числі майна, переданого у заставу позичальником з метою забезпечення вимог кредитора, здійснюється у примусовому порядку згідно із законодавством, звичайною ціною є ціна, сформована під час такого продажу.

За правилами пп.14.1.71-1., звичайна ціна майна, робіт, послуг при визначенні бази оподаткування резидентами Дія Сіті - платниками податку, що сплачують податок на прибуток підприємств на особливих умовах, при здійсненні операцій, які є об`єктом оподаткування відповідно до пункту 135.2 статті 135, пункту 137.10 статті 137 та пункту 141.9-1 статті 141 цього Кодексу (крім визначення бази оподаткування у разі здійснення контрольованих операцій), визначається на рівні ціни договору, але не нижче ціни придбання майна (робіт, послуг), а для необоротних активів - не нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок календарного місяця, протягом якого здійснюються операції продажу (відчуження), ліквідації таких необоротних активів. Для майна (крім необоротних активів), робіт, послуг, вироблених (створених, наданих) платником податку, звичайна ціна визначається на рівні ціни договору, але не нижче виробничої собівартості, яка розрахована за правилами бухгалтерського обліку відповідно до принципів, методів і процедур, визначених в обліковій політиці платника податку. Якщо в обліковій політиці такі принципи, методи і процедури не визначені, контролюючий орган самостійно розраховує виробничу собівартість відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Операції з продажу платником податків власних основних засобів не підпадають під визначення контрольованих операцій. Ціни на вживані автомобілі не підлягають державному регулюванню і для їх продажу проведення оцінки не є обов`язковим.

З урахуванням вимог пп.14.1.71. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, звичайною ціною при реалізації платником податків власних основних фондів - транспортних засобів, вважається ціна таких транспортних засобів, визначена сторонами договору. Також вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін, якщо зворотного не доведено.

В даному конкретному випадку податковим органом не доведено, що ціна транспортних засобів, реалізованих платником податку, не відповідала рівню ринкових цін.

Відповідно, визначена договорами купівлі-продажу, стороною яких було ТОВ «СВ Трансгаз», ціна транспортних засобів вважається звичайною ціною.

Прирівнювання показника звичайної ціни до показника залишкової вартості основного засобу, в розрізі застосування такого показника як об`єкта оподаткування за п.«е» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, жодною нормою не передбачено.

Відповідно до цього, суд вважає хибними висновки податкового органу про те, що ТОВ «СВ Трансгаз» надано додаткове благо фізичним особам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вигляді знижки до звичайної ціни (вартості) транспортних засобів, які для них були продані.

Дані висновки є нелогічними і з огляду на те, що вказані фізичні особи жодним чином не пов`язані з платником податків, проживають в різних частинах України і не мають з ТОВ «СВ Трансгаз» ні трудових, ні господарських, ні жодних інших правовідносин. Відповідно немає жодних підстав для того, щоб говорити про те, що позивач надав вказаним особам якусь індивідуальну знижку до ціни реалізованих ним транспортних засобів. Ні в договорах, ні в будь-яких інших документах немає відомостей про будь-які знижки чи преференції для даних осіб. Наразі відсутні підстави взагалі говорити про знижку, як таку, позаяк усі автомобілі були продані у зв`язку з їхньою нерентабельністю і великими затратами на їх ремонт, або ж у зв`язку з виробничою необхідністю за рішенням засновника (а.с.117, 123,127-128,138-139, 145,151-152 том 2).

За наведеного, не відповідають вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та підлягають скасуванню податкові повідомлення-рішення №7530/17002406 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та №7533/17002406 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору з відповідними штрафними санкціями та пенями.

Що стосується постанови Верховного суду від 02.05.2024 у справі №320/3024/22, на яку покликався податковий орган, то суд зауважує на тому, що обставини у такій справі відрізняються від даної справи, позаяк відповідна правова позиція в такій справі наведена саме в розрізі надання знижки до ціни, індивідуально призначеної для платника податку - фізичної особи.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Головне управління ДПС у Рівненській області належними і допустимими доказами у не довело фактів порушення платником податків вимог податкового законодавства. Відтак суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність прийнятих ним рішень. Натомість, доводи та аргументи позивача знайшли повне підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому його позовну заяву належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведеного присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена ним сума судового збору у розмірі 30280 грн. Зайво сплачена сума судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Трансгаз" до Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.05.2024 №01, №01, №01, №01, №7530/17002406, №7533/17002406.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ Трансгаз" судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 30280,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СВ Трансгаз" (вул. Енергетиків, буд. 1-А,с. Велика Омеляна,Рівненський р-н, Рівненська обл.,35360, ЄДРПОУ/РНОКПП 33683252)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 23 вересня 2024 року

Суддя Н.В. Друзенко