Справа № 280/5854/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Справа № 280/5854/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158Б; ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якій позивач, з урахуванням уточненої заяви, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.05.2024 №90 з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 період її роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000, у зв`язку із чим призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.04.2024.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Вельможко А.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1183722 від 21.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.05.2024 позивач звернулась за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі Список №2). Водночас, спірним рішенням у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із недостатністю пільгового стажу, оскільки має місце перерва в атестації. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування до її пільгового стажу вказаного періоду роботи, та з посиланням на правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а та постанові Верховного Суду у справі №679/774/16-а, зазначає, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Запорізькій області).

10.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 10.05.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), яку за принципом екстериторіальності передано на розгляд до ГУ ПФУ в Полтавській області. За результатами розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та наданих документів встановлено, що пільговий стаж позивача за Списком №2 склав 07 років 06 місяців 06 днів, загальний страховий стаж склав 39 років 01 місяць 08 днів. До пільгового стажу не враховано період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000, оскільки має місце перерва в атестації. У призначенні пенсії відмовлено відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із недосягненням відповідного пенсійного віку на дату подання заяви. Отже, відповідачем прийнято аргументоване рішення у відповідності до норм законодавства, тому в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача. Просить у задоволенні позову відмовити.

10.07.2024 третя особа подала пояснення, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що 10.05.2024 позивач звернулася за місцем реєстрації до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто відповідачем, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 2, який визначає право на призначення пенсії згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано періоди перерв в атестації робочого місяця з 27.10.1999 по 27.04.2000 згідно наданих наказів про проведення атестації робочого місця. Отже, підстави для задоволення вимог позивачки щодо зарахування до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 періоди його роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV з 30.04.2024 повністю відсутні.

Просить відмовити в задоволенні позову.

На підставі матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.05.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності заява позивача від 10.05.2024 розглянута ГУ ПФУ в Полтавській області.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення від 17.05.2024 №90 про відмову в призначенні пенсії.

За змістом рішення зазначено, що пільговий стаж роботи за Списком №2 на дату подачі заяви, складає 07 років 06 місяців 06 днів (має право на зниження пенсійного віку на 3 роки). Загальний страховий стаж складає 39 років 01 місяць 08 днів. До пільгового стажу не враховано період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000, оскільки має місце перерва в атестації. Управлінням прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV, оскільки заявниця не досягла відповідного пенсійного віку на дату подання заяви.

Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) №137-V 14 вересня 2006 року, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок (абзац 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абзац 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року (абзац 1 частини 1).

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що у випадку недостатності пільгового стажу за Списком №2 для призначення пільгової пенсії на умовах, визначених абзацом 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, але за наявності не менше половини необхідного пільгового стажу, що дає право на пільгову пенсію за Списком №2, особі може бути призначено пільгову пенсію зі зменшенням загального 60-річного пенсійного віку, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідач заперечує наявність у позивача права на пільгову пенсію за Списком №2, оскільки за його підрахунком пільговий стаж позивача складає 07 років 06 місяців 06 днів, тобто, пенсія може бути призначена зі зниженням загального пенсійного віку на 3 роки у віці 57 років, однак, на момент подання відповідної заяви позивач даного віку не досягла.

Водночас, позивач вважає, що з урахуванням періоду її роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000, який відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №2 з підстав відсутності наказу про атестацію робочого місця позивача у вказаний період, її пільговий стаж складає 8 років 7 днів, тобто загальний пенсійний вік підлягає зменшенню на 4 роки (а не на 3, як зазначає відповідач), а тому, будучи у віці 56 років, позивач має право на такий вид пенсії.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У пункті 4.3 Порядку № 383 визначено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637 (п. 10 Порядку № 383).

Слід зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації), які розроблені відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №422).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

За змістом п. 4 Порядку № 442 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) та пп. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Сторони не оспорюють, що у період з 27.10.1999 по 27.04.2000, працюючи на Приватному акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», позивач виконував роботу, яка передбачена Списком №2.

Так, згідно з записами №№ 12-13 трудової книжки НОМЕР_2 від 18.07.1986 вбачається, що позивач з 18.07.1997 по 16.12.2002 безперервно працювала в цеху по ремонту металургійного обладнання, газорізальником по 3 розряду на Приватному акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Наведене також підтверджується Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 08.09.2022 року № 125-397, виданою на Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», у якій, крім іншого, наявна інформація про те, що позивач весь період була зайнята виконанням робіт в металургійному виробництві; з 05.09.1995 по 11.09.2003 стаж роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 складає 08 років 07 днів. Підстави для видачі довідки: особова картка, ЕТКД, штатний розпис, технологічний процес, розрахункові відомості, результати атестації робочих місць накази № 385 від 27.10.1994 (первинна атестація), №477 від 28.04.2000, зареєстровано в Державній експертизі умов праці Запорізької області 17.05.1996, 30.05.2000, реєстраційні №№ 3-00006-3, ІІ-3-00503-3; п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що відповідач зарахував до пільгового стажу позивача вказаний період частково: по 26.10.1999, в межах строку проведення атестації робочих місць, встановленого від дати наказу №385 від 27.10.1994, та з 28.04.2000 відповідно до аналогічного наказу №477 від 28.04.2000.

Проте, період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 до пільгового стажу позивача не зарахований, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочого місця позивача за умовами праці.

Водночас, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку 1 або Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

На переконання суду, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку №422 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Відповідний правозастосовний підхід є усталеним у національній судовій практиці у відповідній сфері правовідносин та відображений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, а також постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а.

Суд вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України, не може бути поставлено у залежність від дій чи бездіяльності осіб, уповноважених на видачу уточнюючої довідки та документів, необхідних для підтвердження пільгового стажу.

Крім того, у випадку наявності сумнівів щодо обґрунтованості видачі уточнюючої довідки, відповідач мав можливість скористатись правом, наданим йому відповідно до частини 3 статті 43 Закону №1058-IV, та вимагати відповідні документи від підприємства, яке видало уточнюючу довідку, перевіряти обґрунтованість її видачі та достовірність поданих відомостей.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача в частині відмови в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 відповідно до уточнюючої довідки №125-397 від 08.09.2022, яка видана Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», є протиправним, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 2 вказаний період.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що, з урахуванням безпідставно не зарахованого періоду роботи за Списком №2 з 27.10.1999 по 27.04.2000, пільговий стаж позивача становить 8 років 7 днів (підтверджується уточнюючою довідкою підприємства та даними трудової книжки позивача), що є недостатнім для призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2 на умовах, визначених абзацом 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Водночас, наявний у позивача пільговий стаж становить більше половини необхідного пільгового стажу, передбаченого абзацом 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (10 / 2 = 5), а тому в даному випадку підлягають застосування положення абзацу 4 даної норми.

З урахуванням положень абзацу 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зі зменшенням загального пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи, тобто, за наявності пільгового стажу 8 років 7 днів, позивач має право на призначення відповідного виду пенсії у віці 56 років (60 - (8/2) = 56).

З матеріалів справи встановлено, що позивач народилась 29.04.1968, отже, на дату звернення із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком № 2 (10.05.2024), позивач досягла віку 56 років, що відповідає вимогам абзацу 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, а тому зазначена відповідачем підстава для відмови в призначенні позивачу відповідного виду пенсії є протиправною.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 75 рішення від квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) зазначив, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За встановленими обставинами справи, на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач мала необхідний страховий стаж більше 25 років та пільговий стаж 08 років 07 днів, мала право на зниження загального пенсійного віку на 4 роки відповідно абзацу 4 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, та досягла необхідного віку 56 років, тобто відповідала всім умовам для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, визначеним пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Враховуючи наведене, у даному випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2 не потребує встановлення додаткових обставин чи дослідження будь-яких документів, що відноситься до повноважень пенсійного органу, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 2 період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 у Приватному акціонерному товаристві «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі заяви, поданої 10.05.2024.

При цьому, відповідно до положень частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернулася за призначенням пенсії у межах трьохмісячного строку з дня досягнення необхідного пенсійного віку, пенсія їй має бути призначена з дати досягнення пенсійного віку з 30.04.2024.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що, з урахуванням положень статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17 травня 2024 року №90 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №2 ОСОБА_1 період роботи з 27.10.1999 по 27.04.2000 відповідно до уточнюючої довідки №125-397 від 08.09.2022, яка видана Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 30 квітня 2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34; .

Третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-б; .

Повне судове рішення складено 27.09.2024.

Суддя М.О. Семененко