Справа № 751/3391/24
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/3391/24
Провадження №2-а/751/94/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Шульги В.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕНА №1865692 від 09.04.2024 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2024 року позивач керував службовим автомобілем марки RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , виконував покладені на нього трудові обов`язки представника торгівельної компанії ПрАТ «САВ 92». Близько 14 год. 30 хв. під час руху по вул. Центральній села Смолин Чернігівської області, Інспектором Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 здійснено зупинку т/з під керування позивача та проведено перевірку документів. В ході проведення такої перевірки, поліцейським зазначено, що транспортний засіб марки RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 не пройшов обов`язковий технічний контроль в порядку ст.. 35 ЗУ «Про дорожній рух», що є порушенням п.п. 31.3 Б ПДР. Не погоджуючись з таким висновком інспектора, позивачем були надані пояснення щодо відсутності обов`язку з проведення ТО транспортного засобу з огляду на те, що даний автомобіль належить на праві власності ДП «САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ», переданий у тимчасове оплатне користування(найм) Приватному акціонерному товариству «САВ 92» на підставі договору найму транспортним засобів № АВТО/01/2021 від 01.01.2021 року та в подальшому закріплений за працівниками компанії з метою їх швидкого та зручного переміщення; є службовим т/з, який використовується саме для виконання трудових обов`язків, а не для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку.

Однак, не зважаючи на надані ним пояснення та копії підтверджуючих такі пояснення документів (в т. ч. щодо наявної судової практики про незаконність винесення таких постанов), інспектором патрульної поліції свідомо, нехтуючи нормами чинного законодавства, складено Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1865692 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду про скасування постанови, так як вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки винесене з порушенням.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник Відповідача надала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що 09.04.2024 року о 14 год . 30 хв. в с. Смолин, по вул. Центральна, 18, позивач керував автомобілем, який не пройшов обов`язкового технічного контролю при його обов`язковості, чим порушив п. 31.3.Б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. Поліцейський ОСОБА_2 належним чином представився та повідомив причину зупинки т/з, а саме п.1 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». В ході подальшого спілкування з гр. ОСОБА_1 поліцейський повідомив, що відносно останнього будуть складені адміністративні матеріали, роз?яснив конституційні права та право на професійну правничу допомогу і ознайомив з наявними доказами порушення п. п. 31.3.6 ПДР України. За результатом розгляду справи була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1865692, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП. Події фіксувалися на нагрудний відеореєстратор інспектора. Відео з нагрудного відеореєстратора додається до відзива, як доказ по справі. 3 точки зору чинного законодавства, при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно позивача всі вимоги поліцейським витримані.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови поліцейського, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2024 року відносно позивача лейтенантом поліції - інспектором Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Кугмеровим Вадимом Валерійовичем було складено та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 3 ст. 121 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1865692.

З постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 09.04.2024 року о 14:30:58 год., с. Смолин, вул. Центральна, 18, керував транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль при його обов`язковості, чим порушив п.31.3.(б) ПДР України.

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Відповідно до п.31.3.б) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно з законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 35 Закону України від 30.06.1993№ 3353-XII«Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шинта коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з ч.ч. 7, 8, 9 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тони, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до довідки позивач з 08.01.2021 року працює в Приватному акціонерному товариству «САВ 92» на посаді представника торговельного відділу продажу PG. Автомобіль є власністю Підприємства та використовується виключно для пересування водія і не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відтак, не підлягає обов`язковому технічному контролю транспортних засобів відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 є легковим за типом транспортного засобу (символ D.2) та має 5 місць для сидіння (символ S.1). Крім того, в свідоцтві зазначена категорія автомобіля - категорія В.

Відповідно до пункту 2.13 Правил дорожнього руху категорія В це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми. Тобто, автомобіль RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 є легковим автомобілем, та не призначений для перевезення вантажів взагалі

Що стосується перевезення пасажирів з метою отримання прибутків, то дана обставина не підтверджена Інспектором будь-якими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В свою чергу, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 липня2020року у справі № 463/1352/16-а (пункт 39), всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Таким чином, автомобіль RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 не використовувався як для перевезення вантажів з метою отримання прибутку, так і для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку та відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про дорожній рух» не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Також, відповідно до «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» (затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №137 від 30 січня2012року), який визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю, обов`язковий технічний контроль здійснюється за зверненням замовника, яким відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку є або власник транспортного засобу або уповноважена ним особа.

Позивач ОСОБА_1 не є ані власником автомобіля RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , ані уповноваженою особою власника.

Відповідно Позивач не міг виконати вимоги статті 35 Закону України «Про дорожній рух», якби навіть Автомобіль, відповідно до вказаної норми, підлягав обов`зковому технічному контролю. При цьому адміністративним правопорушенням може бути тільки винне діяння. Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Таким чином, відсутні як подія адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 121 КУпАп, так і склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а (пункт 39) недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у Постанові від 17 жовтня2019року у справі № 678/483/17 вказав, що аналіз положень ст. 35 Закону «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Як зазначив Верховний Суд для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ № 176 від 18 липня1997року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для на замовлення, а також виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Таким чином, автомобіль RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував Позивач ОСОБА_1 - не є автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про дорожній рух» не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Враховуючи ту обставину, що автомобіль RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 є власністю ДП «САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ» та переданий у тимчасове оплатне користування ПрАТ «САВ 92» та використовується виключно для пересування водія, не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відтак, не підлягає обов`язковому технічному контролю транспортних засобів відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух», то суд зазначає про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, та задоволення вимог позову ОСОБА_1 .

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріли справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з підстав не наведення стороною відповідача обґрунтувань щодо правомірності притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР з посиланням на докази, як того вимагає закон.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України при ухваленні рішення суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, тому наявні правові підстави для відшкодування судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.241-245, ст.250,286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1865692 від 09.04.2024 року і провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУПАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Чернігівській області (, адреса: 14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 73) на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 605, 60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.К. Овсієнко