Справа № 400/4899/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 р. № 400/4899/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ, 04053, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна,1, м. Миколаїв, 54008
провизнання протиправним та скасування рішення від 19.04.2024 №13 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області ( далі відповідач-2), в якому, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить:

« 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19.04.2024 № 13 щодо відмови ОСОБА_1 в переведені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 12.04.2024.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 переведення на пенсію за віком та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 12.04.2024».

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 14 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Позивач 12.04.2024 звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України». Враховуючи принцип екстериторіальності, відповідач-2 розглянув вказану заяву та прийняв рішення про відмову в призначені пенсії за віком, оскільки позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-ІV та статті 14 Закону № 1788-ХІІ.

У відзиві на позовну заяву відповідач-2 проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 з 27.10.2016. Відповідно до статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. Позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058 з урахуванням умов (вимог) щодо пенсійного віку та наявності стажу та відповідно статті 14 Закону № 1788).

Стаття 14 Закону № 1788 передбачає не окремий вид пенсії, а пільгові умови у вигляді зменшення віку, з настанням якого особа має право отримувати таку пенсію. Так, позивачу було призначено пенсію за віком на пільгових умовах у віці 53 років. Відтак, оскільки право на призначення пенсії вже було реалізоване позивачем у 2016 році, то відсутні підстави для повторного призначення одного і того ж виду пенсії, в межах одного і того ж закону із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки.

Також відповідач-2 зазначає, що позивачу з 13.07.2020 встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання безтерміново. Оскільки позивач одержує пенсію за віком, яка призначена безтерміново, проведено розрахунок пенсії по інвалідності, за результатами якого встановлено, що розмір пенсії по інвалідності становить менше ніж одержує позивач.

Відповідач-1 відзиву до суду не направив.

У зв`язку з відсутністю заяв учасників справи про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м Києві.

З 27.10.2016 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону 1788-XII (частина друга статті 14), що підтверджується протоколом від 12.12.2016 № 18168.

Як зазначено у спірному рішенні, позивачу з 13.07.2020 встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання безтерміново. Відомості про цей факт наявні в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відповідно до викладеного у позовній заяві, у квітні 2024 року, ОСОБА_1 , якому на той час виповнилося 60 років, вирішив скористатися правом на призначення йому пенсії за віком за нормами Закону № 1058, при цьому, на думку позивача, розмір цієї пенсії мав обчислюватися із застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки (3 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії).

З метою реалізації цього права 12.04.2024 позивач подав до відповідача-1 «ЗАЯВУ про призначення / перерахунок пенсії» (далі Заява).

Враховуючи принцип екстериторіальності, Заяву розглянув відповідач-2, який 19.04.2024 прийняв рішення № 13 про відмову в призначені пенсії за віком (далі Рішення). Мотиви відмови: «… в заяві не зазначено на який саме вид пенсії претендує заявник. За матеріалами пенсійної справи заявнику з 13.07.2020 встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання безтерміново. Відповідно до ст. 10 Закону № 1058-IV, особа, яка має право на різні види пенсій призначається один із цих видів пенсії за її вибором. При цьому за власним бажанням можна змінити вид пенсії. Відповідно до ст. 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду на інший здійснюється із дня подання заяви з усіма необхідними документами на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що містяться на час переведення в пенсійній справі, а також додаткових документів, отриманих органами ПФ. Оскільки заявник одержує пенсію за віком, яка призначена безтерміново, проведено перерахунок пенсії по інвалідності, за результатами якого встановлено, що розмір пенсії по інвалідності становить менше ніж одержує заявник ...».

Суд зауважив, що викладені у позові твердження про обґрунтування відмови тим, що «… Позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV та статті 14 Закону № 1788-ХІІ …», не відповідають дійсності, у тексті Рішення ці доводи відсутні.

У Заяві вказано: «… прошу пенсію: призначити … вид пенсії перехід на інший вид пенсії …».

Текст Заяви спростовує твердження у позові про те, що позивач звернувся «… із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки …».

Відповідач-2 (з огляду на те, що у Заяві не вказано, яку саме пенсію хоче отримувати позивач, а також з урахуванням наявної інформації про встановлення позивачу інвалідності) сприйняв звернення ОСОБА_1 як намір отримувати пенсію по інвалідності, і відмовив саме у призначенні позивачу пенсії по інвалідності.

Інформації про те, що після отримання Рішення ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з належним чином оформленою заявою, спрямованою на призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, матеріали справи не містять.

Позивач оскаржив Рішення до суду, обґрунтовуючи протиправність Рішення відмовою відповідача-2 у реалізації позивачем права на пенсію за віком на підставі норм Закону № 1058.

Суд встановив, що Рішення не є рішенням «… щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV … із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки …». Рішення з цього приводу відповідач-2 не приймав.

При цьому, у позові відсутні доводи щодо протиправності відмови відповідача-2 у призначенні позивачу пенсію по інвалідності.

Підстав для покладення на відповідача-1 обов`язку здійснити з 12.04.2024 призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV … із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки …» у суду не має, оскільки з відповідною заявою позивач до територіального органу Пенсійного фонду України не звертався.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код: 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код: 13844159), відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна