Справа № 260/3830/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3830/24 пров. № А/857/20108/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, головуючий суддя Калинич Я.М., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Херсонській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в перерахунку пенсії №98 від 23.01.2024 року ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області з 01.12.1992 року по 20.11.1995 року та період проходження військової служби з 24.11.1977 року по 19.11.1979 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що позивач з 11.12.2023 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV). 15 січня 2024 року позивач звернувся до ГУПФУ у Закарпатській області із заявою про переведення його на пенсію відповідно до Закону №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року. До заяви додав паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державного службовця. Проте йому було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби 20 років (наявний стаж державної служби становить 19 років 8 місяців 20 днів). До стажу державної служби не зараховано період проходження військової служби з 24.11.1977 року по 19.11.1979 року, період роботи, а також періоди роботи в Державній податковій інспекції по Воловецькому району з 01.12.1992 року по 20.11.1995 року. Позивач не погодився із таким рішенням та вважав, що оскільки на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ не перебував на державній службі, досяг необхідного віку (64 роки) та у нього наявний необхідний стаж (понад 20 років, здобутий на посадах державної служби до 01 травня 2016 року), тому він має право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ. Також зазначив, що відповідно до пункту 3 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період проходження військової служби.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 23 січня 2024 року №98; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перевести ОСОБА_1 з 15 січня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 01 грудня 1992 року по 20 листопада 1995 року в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області, а також період проходження військової служби з 24 листопада 1977 року по 19 листопада 1979 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Херсонській області, оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у пенсійного органу не було підстав для зарахування періоду роботи позивача з 01 грудня 1992 року по 20 листопада 1995 року в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області, а також періоду проходження військової служби з 24 листопада 1977 року по 19 листопада 1979 року до стажу роботи на посадах державного службовця в розумінні Закону №889-VIII. Відповідач зазначає, до стажу державної служби не зараховано період роботи позивача в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області, оскільки не зазначено присвоєння рангу державної служби. Отже, на момент розгляду заяви позивача стаж його державної служби, який дає йому право на отримання пенсії становить 19 років 8 місяців 20 днів, що є недостатнім для переходу на пенсію державного службовця.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , з 11 грудня 2013 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

15 січня 2024 року позивач звернувся до ГУПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив перевести його із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. Разом із заявою про перехід на пенсію за іншим законом позивач надав довідки Західного офісу Держаудитслужби довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 18.01.2024 року №11-19/38-2024 станом на 18 січня 2024 року, та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, (надбавки, премії та інші виплати) від 11.01.2024 року №11-19/23-2024 за грудень 2023 року, що підтверджується розпискою-повідомленням.

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУПФУ в Закарпатській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУПФУ в Херсонській області з прийняттям рішення від 23 січня 2024 року №98 про відмову у переході на пенсію за віком відповідно Закону №889-VIII.

Таке рішення мотивоване відсутністю у ОСОБА_1 20 років стажу на посадах, віднесених до посад державних службовців. До спеціального стажу роботи не зараховано період роботи в Державній податковій інспекції по Вололовецькому району Закарпатської області, оскільки в його трудовій книжці відсутня інформація про присвоєння рангу державної служби. Відтак, у відповідача відсутні підстави для зарахування періодів роботи у податкових органах з 01.12.1992 року по 20.11.1995 року до стажу державної служби ОСОБА_1 .

Незгода позивача із відмовою у переведенні його із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача ГУПФУ в Херсонській області є протиправними щодо не зарахування до стажу державної служби позивача період роботи з 01 грудня 1992 року по 20 листопада 1995 року, що в сукупності з періодом проходження військової служби з 24 листопада 1977 року по 20 листопада 1995 року та зарахованим ГУПФУ в Херсонській області стажем державної служби становить понад 20 років. Відтак, необґрунтованою є відмова відповідача у переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії, оскільки, крім наявності спеціального стажу (понад 20 років державної служби станом на 01 травня 2016 року), виконуються й інші умови (щодо віку - позивач досяг необхідного віку та страхового стажу) для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, передбачено Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (Закон № 889-VIII) , який набув чинності з 01.05.2016 року.

Відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, на думку апеляційного суду Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону № 3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі №569/350/17, від 03.07.2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 року у справі №591/6970/16-а.

Колегія суддів зазначає, що відмова ГУПФУ в Херсонській області у зарахуванні до стажу державної служби позивача періоди роботи в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області та період проходження військової служби є необґрунтованою та протиправною з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Нормою Податкового Кодексу України встановлено, що державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена ПК України і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів. Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з пунктом 342.6 статті 342 ПК України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Відповідно до положень статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII) (надалі також - Порядок №283), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року встановлено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 жовтня 2013 року у справі №21-275а13 де вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону №3723, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-ХІІ (чинного на час роботи позивача в податковому органі) дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17.

Таким чином, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 01.12.1992 року по 20.11.1995 року працював в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області.

Отже, період роботи позивача в податковому органі з 01 грудня 1992 року по 20 листопада 1995 року зараховується до стажу державної служби.

Крім цього, суд враховує, що частиною першою статті 8 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, пунктом 3 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 встановлено, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Як слідує з матеріалів справи, позивач в період з 24.11.1977 року по 19.11.1979 року проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_1 від 19.10.1977 року. Вказаний період був зарахований до страхового стажу позивача.

Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №240/381/17, від 14 листопада 2018 року у справі №686/8090/17.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що з урахуванням періоду роботи в Державній податковій інспекції по Воловецькому району Закарпатської області з 01.12.1992 року по 20.11.1995 року та періоду проходження військової служби з 24.11.1977 року по 19.11.1979 року, стаж державної служби у позивача є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що у відповідача ГУПФУ в Херсонській області не було фактичних та правових підстав для незарахування до стажу державної служби позивача період роботи з 01 грудня 1992 року по 20 листопада 1995 року, що в сукупності з періодом проходження військової служби з 24 листопада 1977 року по 20 листопада 1995 року та зарахованим ГУПФУ в Херсонській області стажем державної служби становить понад 20 років.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незарахування відповідачем вищезгаданих періодів роботи в органах державної податкової служби та період проходження військової служби до стажу державної служби є протиправним та таким порушує право на соціальний захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі №260/3830/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
С. М. Кузьмич