Справа № 340/504/24
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/504/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року

у справі №340/504/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.11.2023 № 06;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 27.05.1985 по 01.11.1990, з 02.03.1998 по 21.09.1998, з 04.05.2000 по 30.10.2000 та призначити пенсію за віком починаючи з 31.10.2023

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. у справі № 340/504/24 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі №340/504/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не надав жодної оцінки доводам позивача та не здійснив дій спрямованих на захист прав позивача на соціальний захист. Поклавши на позивача обов`язок надання додаткових документів, суд проігнорував законодавчу встановлене право Пенсійного фонду звертатись до установ та організацій будь-якої форми власності за уточненням відомостей необхідних для призначення пенсії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного форду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до пояснень представників відповідачів, заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності.

В ході перевірки заяви про призначення пенсії та доданих документів не зараховано до страхового стажу:

періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 27.05.1985 по 01.11.1990, оскільки при звільнені відсутній підпис уповноваженої особи. Необхідно надати уточнюючу довідку;

періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 02.03.1998 по 21.09.1998, оскільки відсутня назва організації. Необхідно надати уточнюючу довідку;

періоди перебування в центрі зайнятості згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 04.05.2000 по 30.10.2000, оскільки згідно ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" отримання матеріальної допомоги не передбачено.

Отже, для підтвердження вказаних періодів зазначено про необхідність надати уточнюючі довідки, що підтверджені первинними документами.

Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дослідив відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким додатково повідомлено про наявність рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 06 від 13.12.2023 та долучено до матеріалів справи.

Зі змісту даного рішення, судом першої інстанції встановлено, що до страхового стажу не зараховано період з 27.05.1985р. по 01.11.1990р., оскільки встановлено розбіжність між сканованою копією трудової книжки НОМЕР_2 від 17.08.1981р., при зверненні від 31.10.2023 та сканованою копією при зверненні позивача від 12.12.2023 (дописано посаду відповідальної особи та підпис при звільненні з роботи), необхідно надати уточнюючу довідку за вказаний період на підставі первинних документів.

Дослідивши скановані копії трудової книжки НОМЕР_2 від 17.08.1981, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено їх розбіжність та підтверджено позицію відповідача.

Наведені обставини слугували підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки суд дійшов висновку, що позивачу необхідно надати додатково уточнюючі документи для підтвердження виявлених розбіжностей.

Дослідивши встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

У спірний період роботи позивача порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, положення якої діяли до 29.07.1993, а з 29.07.1993 - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до п.2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться зокрема, відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) п.2.3 Інструкції № 162.

Відповідно до п.4.1 Інструкції № 162 при звільненні робочого або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі виявлених помилок.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пенсійний орган в межах наданих йому повноважень має можливість звертитись до організацій та установ будь-якої форми власності для уточнення необхідної інформації, зокрема щодо уточнення даних про записи в трудовій книжці, що викликають сумніви.

Таким чином періоди роботи позивача, в зарахуванні якого до загального страхового стажу позивачу відмовлено, підлягають належному дослідженню вповноваженим органом пенсійного фонду з врахуванням висновків суду в даній справі.

Щодо періоду перебування позивача на обліку в центрі зайнятості.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу для обчислення пенсії зараховується період одержання допомоги по безробіттю. Підставою для зарахування періоду до 01.01.2004 р. є записи у трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення.

Запис в трудовій книжці позивача підтверджує у останнього наявність права для зарахування даного періоду до страхового стажу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом не надано оцінки встановленим по справі обставинам, та зокрема рішенню пенсійного органу що було предметом судового оскарження, разом з тим, суд здійснив вихід за межі предмету доказування та дослідив рішення про відмову яке не оскаржувалось в судовому порядку. За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та приймає нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі №340/504/24 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.11.2023 № 06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 31.10.2023 з врахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги з рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в розмірі 2 422,4 грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко