Справа № 380/9944/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9944/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області (, місцезнаходження: 81000, Львівська обл., м. Яворів, вул. Львівська, 25) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Стрийська, 98) (далі - позивач) до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області (, місцезнаходження: 81321, Львівська обл., Яворівський р-н, с. Шегині, вул. Дружби, буд.184) (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості) робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов`язати Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської області забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Ухвалою від 15.05.2024 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тщенецькою сільською радо та її правонаступником Шегинівською сільською радою не вжито заходи щодо забезпечити організації проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості). Вказане свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування, що унеможливлює належне використання парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва та зберігання, збереження природнього різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу, існує ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, належним чином повідомлена про розгляд справи.

У частині шостій статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 09.10.1984 №495 «Про мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду області» створено парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк XVIII ст.» створено парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва площею 11га у с.Тщенець Мостиського району.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного ішення № 495 від 09.10.1984 обласним управлінням, підприємствам, установам, сільськогосподарським та іншим організаціям, у підпорядкуванні яких знаходяться території і об`єкти природно-заповідного фонду вказано на необхідності нанесення границь територій і об`єктів природно-заповідного фонду на планово-картографічні матеріали, до 01.01.1985 винести їх в натуру, встановивши біля них охоронні знаки і інформаційні аншлаги.

Згідно з пунктом 3.4 Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.», затвердженого 15.06.2012, начальником управління охорони навколишнього природнього середовища в Львівській області, парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва «Парк ХVІІІ ст.» взяла під охорону Тщенецька сільська рада.

20.03.2000 між представниками Держуправління управління екологічної безпеки у Львівській області та Тщенецькою сільською радою підписано охоронне зобов`язання, відповідно до якого землекористувач Тщенецька сільська рада бере під охорону заповідний об`єкт «Парк ХVІІІ ст.» і зобов`язується зберігати його і дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкта в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

21.10.2022 наказом Департаменту екології та природніх ресурсів Львівської облдержадміністрації затверджено Положення «Про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва «Парк ХVІІІ ст.», відповідно до пункту 1.3 вказаного положення парк-пам`ятка площею 11,00 га розташований у с. Тщенець, Львівського району, землевласником є Шегинівська сільська рада.

Згідно з листом Департаменту екології та природніх ресурсів від 11.04.2024 матеріали щодо погодження проекту землеустрою про організацію та встановлення меж парк-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.» у с. Тщенець надходили на розгляд Департаменту та листом від 20.04.2017 № 10-2274 матеріали повернуто на доопрацювання.

Листом від 25.03.2024 Шегинівська сільська рада повідомила керівника Яворівської окружної прокуратури про те, що 20.06.2014 Тщенецькою сільською радою укладено договір на виконання робіт щодо відведення земельної ділянки на якій розміщений парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.» у с. Тщенець із ПП «Проектно-виробнича фірма «Земельний ресурсний центр». Кошти за виготовлення проекту землеустрою оплачені. На даний час проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки знаходиться у ПП «Проектно-виробнича фірма «Земельний ресурсний центр».

Згідно з листом ПП «Проектно-виробнича фірма «Земельний ресурсний центр» від 02.04.2024 відповідно до топографо-геодезичної зйомки виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та переданий на погодження в Тщенецьку сільську раду. З 24.06.2014 по даний час на адресу підприємства погоджений проект землеустрою не надходив, відомості в ДЗК щодо земельної ділянки , на якій знаходиться Тщенецький парк відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., позивач звернулась з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Частиною першою статті 4 Закону України від 25.06.1991 № 1264-ХІІ "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі Закон № 1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1264-ХІІ державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Пунктом "і" частини першої статті 19 Закону № 1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно з частиною другою статті 61 Закону № 1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Частинами другою, третьою статті 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з пунктом "в" частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Пунктами "д", "к" частини 1 статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 43 ЗК України визначає, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частиною восьмою статті 79 ЗК України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України № 2456-ХІІ від 16.06.1992"Про природно-заповідний фонд України" (далі Закон № 2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону № 2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону № 2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно із статтею 1 Закону України № 858-IV від 22.05.2003 "Про землеустрій" (далі Закон № 858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону № 858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно зі статтею 20 Закону № 858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону № 858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону № 858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Наведене убезпечує від використання землі на території природно-заповідного фонду не за цільовим призначенням.

Предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо незабезпечення відповідачем проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст..

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного чи несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Така позиція узгоджується із висновками, які зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/6885/19 у постанові від 18.02.2021 року. У цій справі колегія суддів також зазначила, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі 3813/4640/17.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Як видно з рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 09.10.1984 №495 «Про мережу територій і об`єктів природно-заповідного фонду області» створено парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк XVIII ст.».

Відповідно до пункту 3.2 вказаного рішення, обласним управлінням, підприємствам, установам, сільськогосподарським та іншим організаціям, у підпорядкуванні яких знаходяться території і об`єкти природно-заповідного фонду вказано на необхідності нанесення границь територій і об`єктів природно-заповідного фонду на планово-картографічні матеріали, до 01.01.1985 винести їх в натуру, встановивши біля них охоронні знаки і інформаційні аншлаги.

Згідно з пунктом 3.4 Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.», затвердженого 15.06.2012, парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва «Парк ХVІІІ ст.» взяла під охорону Тщенецька сільська рада.

Відповідно до охоронного зобов`язання від 20.03.2000 з Тщенецька сільська рада бере під охорону заповідний об`єкт «Парк ХVІІІ ст.» і зобов`язується зберігати його і дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкта в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

Суд вказує, що відповідно до рішення Волицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 16.11.2017 припинено Тщенецьку сільську раду, правонаступником є Волицька сільська рада.

Рішенням Шегинівської сільської ради від 21.12.2020 № 31 почато процедуру реорганізації Волицької сільської ради шляхом приєднання до Шегинівської сільської ради, Шегинівська сільська рада є правонаступником Волицької сільської ради.

21.10.2022 наказом Департаменту екології та природніх ресурсів Львівської облдержадміністрації затверджено Положення «Про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва «Парк ХVІІІ ст.», відповідно до пункту 1.3 якого, парк-пам`ятка площею 11,00 га розташований у с. Тщенець, Львівського району, землевласником є Шегинівська сільська рада.

Згідно з листом Департаменту екології та природніх ресурсів від 11.04.2024 матеріали щодо погодження проекту землеустрою про організацію та встановлення меж парк-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.» у с. Тщенець надходили на розгляд Департаменту та листом від 20.04.2017 № 10-2274 матеріали повернуто на доопрацювання.

Листом від 25.03.2024 Шегинівська сільська рада повідомила керівника Яворівської окружної прокуратури про те, що 20.06.2014 Тщенецькою сільською радою укладено договір на виконання робіт щодо відведення земельної ділянки на якій розміщений парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.» у с. Тщенець із ПП «Проектно-виробнича фірма «Земельний ресурсний центр». Кошти за виготовлення проекту землеустрою оплачені. На даний час проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки знаходиться у ПП «Проектно-виробнича фірма «Земельний ресурсний центр».

Згідно з листом ПП «Проектно-виробнича фірма «Земельний ресурсний центр» від 02.04.2024 відповідно до топографо-геодезичної зйомки виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та переданий на погодження в Тщенецьку сільську раду. З 24.06.2014 по даний час на адресу підприємства погоджений проект землеустрою не надходив, відомості в ДЗК щодо земельної ділянки , на якій знаходиться Тщенецький парк відсутні.

Таким чином, суд вказує, що органом місцевого самрядування нездійснено юридично значимі й обов`язкові дії щодо забезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Суд зазначає, що охоронне зобов`язання взяте Тщенецькою сільською радою ще 20.03.2000.

Після повернення Департаментом екології та природніх ресурсів листом від 20.04.2017 № 10-2274 матеріалів щодо погодження проекту землеустрою про організацію та встановлення меж парк-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Парк ХVІІІ ст.» у с. Тщенець жодних дій щодо забезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. та закріплення їх в натурі органом місцевого самоврядування проведено не було.

З 2017 дії щодо забезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. та закріплення їх в натурі були об`єктивно можливими, але фактично не були здійснені.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості) робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо незабезпечення проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості) робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст., площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Зобов`язати Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської області (, місцезнаходження: 81321, Львівська обл., Яворівський р-н, с. Шегині, вул. Дружби, буд.184) забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва Парк XVIII ст. площею 11 га, розташованого у с.Тщенець Яворівського району та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.