Справа № 440/2180/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.Справа № 440/2180/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 25.03.24 по справі № 440/2180/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дій,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі відповідач, ГУНП в Полтавській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дій, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області «Про відрядження працівників ГУНП» від 08.02.2024 № 298, в частині відрядження старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0130718), начальника відділення тактико-спеціальної підготовки БПОП ГУНП;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме: звільнення зі служби в поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області змінити підставу звільнення ОСОБА_1 за наказом начальника ГУНП в Полтавській області «По особовому складу» № 74 о/с від 14.02.2024 з п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) на п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/2180/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме: звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області «По особовому складу» від 14.02.2024 № 74 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з приведеними рішеннями суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі № 440/2180/24 скасувати та прийняти нове, якими відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідно до вимог чинного законодавства у Головного управління Національної поліції в Полтавській області є три місяці на розгляд рапорту поліцейського на звільнення, з огляду на положення п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114. Окрім того, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Національну поліцію» керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських, в той час як відмітки командира БПОП ГУНП в Полтавській області полковника поліції Володимира Негляда «Клопочу по суті рапорту» та заступника начальника ГУНП в Полтавській області Віталія Мельничука «Не заперечую» не є остаточною згодою з датою звільнення, зазначеною у рапорті. Таким чином, ОСОБА_1 порушено обов`язок попередження про звільнення за три місяці, оскільки служба в поліції обумовлена особливим правовим положенням.

У свою чергу, за доводами відповідача, подання ОСОБА_1 рапорту на звільнення не є достатньою підставою для невиконання останнім наказу ГУНП в Полтавській області в умовах воєнного стану, оскільки служба в поліції припиняється з моменту його звільнення на підставі наказу керівника поліції, а не з моменту подання поліцейським рапорту на звільнення.

Поряд з цим, за вимогами ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати, а також забороняється обговорення наказу чи його критика. Однак, позивачем в порушення зазначеної норми, обговорювався наказ ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 № 298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», що підтверджено матеріалами службового розслідування.

З огляду на зазначене, відповідач наполягає на тому, що дисциплінарною комісією проведено повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлено причини і умови його вчинення, вину, ступінь тяжкості дисциплінарного проступку, заподіяної шкоди таким проступком, а тому наказ ГУНП в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.20243 № 314, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме: звільнення зі служби в поліції є обґрунтованим, а рішення суду першої інстанції в цій частині незаконним. Таким чином, наказ ГУНП в Полтавській області від 12.02.2024 № 314 є законним та відсутні підстави для його скасування в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20.12.2017 по 14.02.2024 проходив службу в ГУНП в Полтавській області, що підтверджується послужним списком позивача (а.с. 75 зворотній бік - 78 том 1).

06 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області рапорт, у якому зазначив, що у зв`язку з небажанням в подальшому проходити службу в Національній поліції та подальшим працевлаштуванням на іншу роботу просив звільнити зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. Вказував, що рішення щодо свого звільнення прийняв остаточно та просив звільнити в найкоротший термін, а саме 21.02.2024 (а.с. 74 том 1).

Згідно з пунктом 1 наказу ГУНП «Про відрядження працівників ГУНП» від 08.02.2024 № 298, на виконання листа НПУ від 02.02.2024 № 7527дск, наказано, відрядити з 10.02.2024 до особливого розпорядження (але не більше 180 діб) до управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк Цунамі) в оперативне підпорядкування полковника поліції ОСОБА_2 , начальника Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України Лють, м. Одеса, службовим транспортом Атаман Д-09216, д.н.з. 171434, Форд Транзит, д.н.з. НОМЕР_1 , працівників, у тому числі і, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0130718), начальника відділення тактико-спеціальної підготовки БПОП ГУНП (а.с. 90 зворотній бік - 91 том 1).

Наказом ГУНП в Полтавській області «Про призначення та проведення службового розслідування» №139 від 09.02.2024 з метою з`ясування обставин зазначеного в доповідній записці командира БПОП ГУНП в Полтавській області, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей щодо порушення вимог службової дисципліни поліцейськими ГУНП, відповідно до статей 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, призначено за вказаним фактом службове розслідування у формі письмового провадження(а.с. 90 том 1).

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом невиконання наказу ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 №298 «Про відрядження працівників ГУНП» поліцейськими БПОП ГУНП від 10.02.2024 (далі Висновок службового розслідування) (а.с. 79-88 том 1).

У ході службового розслідування було встановлено, що 09.02.2024 до ГУНП в Полтавській області надійшла доповідна записка (вих. № 291/115/21/01-2024 від 09.02.2024) командира БПОП ГУНП полковника поліції ОСОБА_3 про те, що відповідно до законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), з метою надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію України у взаємодії з підрозділами (військовими частинами) збройних сил У країни з відсічі та стримування збройної агресії проти України та на виконання листа НГУ від 02.02.2024 № 7527дск, отримано вказівку Голови Національної поліції України генерала третього рангу ОСОБА_4 відрядити двадцять працівників підрозділу з 10.02.2024 до особливого розпорядження (але не більше 180 діб) до управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк «Цунамі») в оперативне підпорядкування полковника поліції ОСОБА_2 , начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», м. Одеса.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 № 298 визначено двадцять поліцейських підрозділу, які зобов`язані прибути 10.02.2024 у м. Одеса до управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк «Цунамі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», після доведення наказу ГУНП від 08.02.2024 №298 «Про відрядження працівників ГУНП».

Згідно доповідної записки, працівники підпорядкованого підрозділу відмовилися від виконання вимог даного наказу, зокрема, начальник відділення тактико-спеціальної підготовки батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .

Вивчивши отримані під час службового розслідування пояснення, відеоматеріали та враховуючи рапорт заступника начальника ГУНП підполковника поліції ОСОБА_5 (вих.- № 608/115/11/04-2024 від 10.02.2024) дисциплінарна комісія розцінює відмову від виконання наказу, зокрема, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , як невиконання правомірного наказу, відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону, що є грубим порушенням службової дисципліни.

Відповідно до пункту 3 Висновку службового розслідування за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2, 4 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 р. І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Присяги поліцейського, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у невиконанні пункту 1 наказу начальника ГУНП від 08.02.2024 № 298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», відданого в межах повноважень та відповідно до закону, начальник відділення тактико-спеціальної підготовки батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 (0130718), заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314 за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2, 4 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 р. І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Присяги поліцейського, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про національну поліцію», що виразилося у невиконанні пункту 1 наказу начальника ГУНП від 08.02.2024 № 298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», відданого в межах повноважень та відповідно до закону, начальника відділення тактико-спеціальної підготовки батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 (0130718) звільнити зі служби в поліції (а.с. 118 зворотній бік -122 том 1).

Згідно з витягом із наказу ГУНП в Полтавській області «По особовому складу» №74-о/с від 14.02.2024 згідно із Законом України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0130718), начальника відділення тактико-спеціальної підготовки батальйону поліції особливого призначення, 14 лютого 2024 року (а.с. 73 том 1).

Позивач, не погодившись з наказами ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 № 298, від 12.02.2024 № 314, від 14.02.2024 №74-о/с та підставою звільнення, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме: звільнення зі служби в поліції, а також визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області «По особовому складу» від 14.02.2024 № 74 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) та зобов`язати відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів, вирішуючи справу в межах доводів апеляційні скарги згідно з вимогами статті 308 КАС України, з приведеними висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2).

За вимогами частини першої та другої статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком у силу статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13 Дисциплінарного статуту).

Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята статті 14 Дисциплінарного статуту).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.

У силу пункту 9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1, 3, 4 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За обставинами даної справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції слугував висновок службового розслідування, затверджений 10.02.2024 начальником ГУНП в Полтавській області (а.с. 79-88 том 1).

За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку про те, що за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини першої статті 23, частин другої, четвертої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Присяги поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у невиконанні пункту 1 наказу начальника ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 №298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону, позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Водночас, визнала доведеним факт відмови позивача від виконання правомірного наказу, що розцінене як грубе порушення службової дисципліни.

Таким чином, позивач притягнений до дисциплінарної відповідальності саме за невиконання наказу керівника.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до частин першої - третьої статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

У свою чергу, як зазначено позивачем під час оголошення йому тексту наказу від 08.02.2024 №298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», так і в ході розгляду даної справи, підставою невиконання ним відповідного наказу було наявність його рапорту від 06.02.2024 про звільнення зі служби у поліції за власним бажанням (а.с. 74 том 1).

Дійсно, як вірно встановлено судом першої інстанції, рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням позивачем поданий 06.02.2024, тоді як наказ «Про відрядження поліцейських ГУНП», висновок про невиконання якого слугував підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, виданий 08.02.2024. З урахуванням наведеного, рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням позивачем був поданий не з метою ухилення від виконання вимог наказу ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 № 298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», адже на момент подання позивачем рапорту від 06.02.2024 наказ від 08.02.2024 був відсутній.

Однак, колегія суддів у даному випадку зауважує, що хоча рапорт і був поданий позивачем за декілька днів до оголошення наказу про відрядження, проте існування такого рапорту та/чи його не розгляд відповідачем не давав позивачу законних підстав для невиконання наказу керівника.

Так, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114), передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до пункту 10 Положення №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з підпунктом "ж" пункту 63 Положення №116 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (пункт 68 Положення №114).

Положення №114 є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наразі є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 11.08.2021 у справі № 826/7075/16, до правовідносин щодо звільнення поліцейських зі служби за власним бажанням підлягає застосуванню пункт 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який встановлює обов`язок працівника попередити керівництво про звільнення за три місяці до звільнення.

При цьому Верховний Суд прийшов до висновку про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Однак, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 06.02.2024 подав на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області рапорт, у якому у зв`язку з небажанням в подальшому проходити службу в Національній поліції та подальшим працевлаштуванням на іншу роботу просив звільнити зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, а також просив звільнити його в найкоротший термін, а саме 21.02.2024 (а.с. 74 том 1).

Вказаний рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням був прийнятий та погоджений командиром БПОП ГУНП в Полтавській області полковником поліції ОСОБА_8 та заступником начальника ГУНП Віталієм Мельничуком.

Водночас, з огляду на дату подання рапорту на звільнення та приписи пункту 68 Положення №114, у відповідача було ще три місяці на розгляд такого питання.

Між тим, погодження звільнення позивача із командиром БПОП ГУНП в Полтавській області полковником поліції ОСОБА_8 та заступником начальника ГУНП Віталієм Мельничуком, не може вважатися обопільною згодою/наміром обох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення, адже вказані особи не є такими, що приймаються рішення про звільнення зі служби.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №580-VII керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Відтак, лише погодження з керівником поліції рапорту позивача про звільнення за власним бажання у найкоротший термін, тобто раніше аніж за три місяці, вважається обставиною, яка вказує на обопільну згоду/намір обох сторін про звільнення позивач у найкоротший термін, а саме, до 21.02.2024.

Однак, у відсутність такої згоди про звільнення позивача у термін до 21.02.2024, у відповідача було три місяці на розгляд рапорту про звільнення (задоволення чи відхилення), що відповідно не є перешкодою позивачу виконувати наказ начальника ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 №298 «Про відрядження поліцейських ГУНП».

За даних обставин, колегія суддів зауважує, що подання позивачем 06.02.2024 рапорту про звільнення, не перешкоджало останньому виконувати наказ начальника ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 №298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», в той час як у начальника ГУНП в Полтавській області було три місяці для розгляду рапорту позивача про звільнення.

Іншим обставин, які б перешкоджали позивачу виконати наказ начальника ГУНП в Полтавській області від 08.02.2024 №298 «Про відрядження поліцейських ГУНП», в той числі і передбачених пунктом 7 Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 № 672, позивач не повідомив.

Висновки суду першої інстанції про те, що наказ ГУНП «Про відрядження працівників ГУНП» від 08.02.2024 №298 передбачав можливість відрядження позивача на строк до 6 місяців, що значно перевищує строк розгляду рапорту та строк, в який позивач бажав звільнитися (21.02.2024), оскільки перед таким довготривалим відрядженням позивач мав право на обізнаність щодо долі рапорту, колегія суддів вважає такими, що не спростовуються неможливості відбуття позивача у відрядження та неможливість розгляду рапорту позивача відповідачем у тримісячний термін, як визначено Положенням №114.

Водночас, відсутність доказів відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби у поліції за власним бажанням як на час направлення у відрядження, так і в ході службового розслідування, не є перешкодою для виконання наказу керівника.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що у Висновку службового розслідування та в наказі ГУНП в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314 не обгрунтовано порушення позивачем саме Присяги поліцейського, виходячи з наступного.

Так, позивач проходив службу у батальйоні поліції особливого призначення на посаді начальника відділення тактико-спеціальної підготовки БПОП ГУНП.

Наказом МВС України від 04.12.2017 №987 затверджено Положення про підрозділи поліції особливого призначення, відповідно до розділу ІІ якого до завдань таких підрозділів серед іншого віднесено участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та 60 днів після цього.

У відповідності до ст. 68 Закону україни «Про національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Позивач склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якої присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, та відповідно до специфіки діяльності якого, відповідно до Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС від 04.12.2017 № 987 (зі змінами відповідно до наказу МВС України від 04.09.2023 № 732) входить, зокрема, участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Разом з цим, відповідно до розділу ІІ Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС від 04.12.2017 № 987 (зі змінами відповідно до наказу МВС України від 04.09.2023 № 732), до завдань вказаних підрозділів відноситься, зокрема, участь в обороні України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та 60 днів після цього, підпунктом 10 пункту 1 розділу ІІІ Положення встановлено, що підрозділи поліції особливого призначення можуть брати участь за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану та 60 днів після цього.

Таким чином, забезпечення правового режиму воєнного стану, участь в обороні України шляхом безпосереднього ведення бойових дій, боротьба з диверсійно-розвідувальними силами агресора є безпосередніми завданнями підрозділів поліції особливого призначення, у тому числі і БПОП ГУНП.

Тобто, позивач , як працівник правоохоронного органу та представник влади, порушуючи надану Присягу на вірність Українському народові, всупереч вимог нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, допустив вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні п. 1 наказу начальника ГУНП від 08.02.2024 № 298 «Про відрядження працівників ГУНП», про що і зазначено у висновку службового розслідування.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

У спірному випадку позивач про неможливість виконати наказ від 08.02.2024 №298, саме з наведених у законі підстав, уповноваженого керівника не повідомляв.

Відповідно до частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За частиною четвертою статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Таким чином, наказ ГУНП в Полтавській області від 14.02.2024 №74 о/с виданий з метою реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Висновки суду першої інстанції про не врахування відповідачем при накладення дисциплінарного стягнення того, що за час роботи в поліції позивач зарекомендував себе з позитивного боку, порушень законності та службової дисципліни не допускав, колегія суддів вважає спростованими, з огляду на те, що наявність у позивача нагород було зазначено у Висновку службового розслідування (а.с. 79-88 том 1).

Відтак, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності начальник ГУНП незважаючи на позитивну характеристику позивача, відсутність раніше застосованих до нього дисциплінарних стягнень, але враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України у вигляді невиконання наказу керівництва, обґрунтовано прийняв накази про накладення на позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення та звільнення останнього зі служби в поліції.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин справи та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20, від 23.11.2023 у справі №420/14443/22).

Оцінюючи правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення шляхом звільнення зі служби у поліції суд враховує, що позивач не надав інформації та документів, що підтверджують про наявність визначених законодавством обставин які перешкоджали йому у виконанні наказу від 08.02.2024.

Колегія суддів також зауважує, що відсутність висловлювання позивача про відмову виконати наказ на відеозаписах, не спростовує факту не вибуття у відповідне відрядження, що не заперечувалось позивачем. Між тим, надані позивачем до суду апеляційної інстанції довідка про проходження вишкілу у рекрутинговому таборі спецпідрозділу «Стугна» (а.с. 189, 204 том 1) та контракт проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 205-206 том 1), не доводять поважність причин невиконання позивачем наказу про відрядження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що є необґрунтованим наказ ГУНП в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , а саме: звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

При цьому колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції про покладення на відповідача обов`язку розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), оскільки позивача обгрунтовано звільнено зі служби за порушення службової дисципліни.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «По особовому складу» від 14.02.2024 № 74 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), а також про зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), з урахуванням висновків суду.

Підстави для здійснення нового розподілу судових витрат, з огляду на положення статтю 139 КАС України, у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 по справі № 440/2180/24 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.02.2024 № 314, про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області «По особовому складу» від 14.02.2024 № 74 о/с в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), а також про зобов`язання відповідача розглянути рапорт ОСОБА_1 від 06.02.2024 про звільнення зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), з урахуванням висновків суду.

Прийняти нову постанову, якою в цій частині адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 27.09.2024 року