Справа № 240/8014/24
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Житомир справа № 240/8014/24

категорія 109040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Таран Олени В`ячеславівни про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправним рішення №71644438 від 19.02.2024 про відмову у проведенні реєстраційних дій ОСОБА_1 , яке видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області - ОСОБА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 - державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області здійснити реєстраційну дію прав на нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу №114 від 14,05.1994, посвідченого Первомайською державною нотаріальною конторою Луганської області, внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зобов`язати ОСОБА_2 - державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області здійснити реєстраційну дію прав на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки площею 0,0815 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю, внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначає, що відмовляючи у проведенні реєстраційних дій для набуття нею права власності на нерухоме майно, відповідач порушив вимоги Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та не врахував те, що її будинок та земельна ділянка знаходяться на тимчасово окупованій території. Архівні дані реєстрації права власності майна, технічної документації до неї у паперовому або електронному вигляді отримати не є можливим у зв`язку з тим, що Бюро технічної інвентаризації, яке обслуговувало м. Гірське, з 2014 року знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме в м. Первомайськ Луганської області.

Ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін .

Відзиву у встановлений строк відповідач не надала.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала.

Ухвалою від 27.06.2024 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу №114 від 14.05.1994, посвідченого Первомайською державною нотаріальною конторою Луганської області та технічного паспорту на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 55,6 кв.м.

Крім того, позивач є власником земельної ділянки площею 0,0815 га, для обслуговування житлового будівництва, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю від 12.03.1997.

В зв`язку зі збройною агресією російської федерації та окупацією Луганської області позивач була змушена виїхати з м. Гірське.

Так, відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Богунського району від 30.04.2022 №1826- позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу із додатку ДІЯ від 03.10.2023, зафіксовано пошкодження будинку позивача 0 17:35,25.07.2022, а саме: численні пошкодження фасаду будинку, пошкоджено дах, господарські приміщення, вибиті і пошкоджені вікна, внаслідок попадання снаряду відійшла стіна у одній з господарських будівель.

Дана обставина також підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.05.2023, номер кримінального провадження 0001596.

У зв"язку з цим, у позивача виникла необхідність здійснення реєстраційних дій для оформлення права власності на нерухоме майно, щоб отримати відшкодування за пошкодження будинку, у зв`язку із відсутністю іншого належного житла для проживання.

Оскільки дані про право власності на будинок АДРЕСА_1 , відсутні в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, 12.09.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою №57028080 для здійснення реєстраційних дій для набуття права власності на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідачем було прийнято рішення №69318525 від 15.09.2023 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав у зв`язку з неподанням позивачем чи не отриманням державним реєстратором відомостей з реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013.

Також відповідачем надано запити, а саме: №190 від 22.09.2023 в Первомайське Бюро технічної інвентаризації та №239 від 21.11.2023 в Сєвєродонецьке Бюро технічної інвентаризації.

Однак, з огляду на лист Департаменту будівництва, енергозбереження, архітектури та містобудування Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 24.11.2023 №03-30/710 повідомлено, що інформацію щодо права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , надати не є можливим, у зв`язку з тим, що архіви бюро технічної інвентаризації, що обслуговувало м. Гірське наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, стан їх збереженості та місцезнаходження невідомий.

Для вирішення питання щодо надання архівних даних реєстрації права власності майна та технічної документації до неї у паперовому або електронному вигляді, позивач зверталась до Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Листом Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 15.11.2023 № 1-04-39/63 зазначено, що архівні дані реєстрації права власності майна, технічної документації до неї у паперовому або електронному вигляді надати не є можливим у зв`язку з тим, що Бюро технічної інвентаризації, яке обслуговувало м. Гірське, з 2014 року знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме в м. Первомайськ Луганської області.

Крім цього, листом Департаменту економічного розвитку та зовнішньоекономічної діяльності Луганської обласної військової адміністрації від 23.11.2023 №08/01-36/2668 повідомлено, що в разі неможливості отримати документ про право власності на об`єкт нерухомого майна через відсутність на підконтрольній українській владі територій архіву Бюро технічної інвентаризації, для відновлення порушеного права щодо внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно необхідно звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

19.02.2024, відповідачем прийнято рішення №71644438 про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою №57028080 мотивоване тим, що позивач не усунула недоліки після прийняття рішення про зупинення розгляду заяви та у зв`язку з відсутністю відповіді Сєвєродонецького Бюро технічної інвентаризації від 22.11.2023 №239.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст.5 цього Закону визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Крім того, за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України (частини 4,5 статті 11 № 1207-VII).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі- Закон №1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч .4 ст. 3 Закону № 1952-IV).

За правилом абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV визначено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Так, ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV врегульовано, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Пунктом 1 ст. 20 Закону № 1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Згідно ст. 23 Закону № 1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

2. Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.

3. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.

Статтею 24 Закону № 1952-IV передбачено умови для відмови в державній реєстрації прав, а саме після завершення строку, встановленого ч. 3 статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону).

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).

Згідно із п. 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 14 Порядку № 1127 визначено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до п. 23 Порядку № 1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем чітко встановлено процедуру розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, яка включає в себе перевірку документів на предмет відповідності таких вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявності підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Як вже встановлено, у спірних правовідносинах Державний реєстратор відмовив позивачці у проведенні державної реєстрації прав з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону №1952-VI.

Однак приймаючи рішення про відмову у вчиненні реєстраційних дій державним реєстратором не було прийнято до уваги норми Постанови КМУ від 06.03.2022 року №209 "Про деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану", норм Цивільного законодавства та норм Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

З матеріалів справи слідує, що відповідачем направлялися запити №190 від 22.09.2023 в Первомайське Бюро технічної інвентаризації та №239 від 21.11.2023 в Сєвєродонецьке Бюро технічної інвентаризації стосовно надання інформації про проведення державної реєстрації прав, що виникли до 01.01.2013 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, з огляду на лист Департаменту будівництва, енергозбереження, архітектури та містобудування Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 24.11.2023 №03-30/710 повідомлено, що інформацію щодо права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: Луганська область, Сєвєродонецький район, м. Гірське, вул. Лєрмонтова, 39, надати не є можливим, у зв`язку з тим, що архіви бюро технічної інвентаризації, що обслуговувало м. Гірське наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них відсутній, стан їх збереженості та місцезнаходження невідомий.

Для вирішення питання щодо надання архівних даних реєстрації права власності майна та технічної документації до неї у паперовому або електронному вигляді, позивач зверталась до Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Листом Гірської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 15.11.2023 № 1-04-39/63 зазначено, що архівні дані реєстрації права власності майна, технічної документації до неї у паперовому або електронному вигляді надати не є можливим у зв`язку з тим, що Бюро технічної інвентаризації, яке обслуговувало м. Гірське, з 2014 року знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме в м. Первомайськ Луганської області.

Крім цього, листом Департаменту економічного розвитку та зовнішньоекономічної діяльності Луганської обласної військової адміністрації від 23.11.2023 №08/01-36/2668 позивача повідомлено, що в разі неможливості отримати документ про право власності на об`єкт нерухомого майна через відсутність на підконтрольній українській владі територій архіву Бюро технічної інвентаризації, для відновлення порушеного права щодо внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно необхідно звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Отже, позивачем також вживалися заходи для отримання архівних даних реєстрації права власності майна та технічної документації до неї у паперовому або електронному вигляді, однак такі не отримані з незалежних від неї причин.

Слід урахувати, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), м.Первомайськ Луганської області з 2014 року віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

При цьому, статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, як вже зазначалося вище, нормами ст. 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013 року, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.

Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.

Підсумовуючи зазначене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 року у справі № 334/3161/17 дійшла висновку, що особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.

З наявного в матеріалах справи нотаріально завіреного договору купівлі продажу об`єкта нерухомого майна, речове право на яке зареєстровано Первомайським БТІ, судом встановлено реєстраційний напис від 14.08.1995 вчинений БТІ, який у свою чергу, є підтвердженням реєстрації відповідного речового права, що виникло до 01.01.2013 року.

Таким чином, у випадку позивачки документ (договір купівлі-продажу), що посвідчує набуття її права та позначка на ньому, яка свідчить про проведення державної реєстрації до 01.01.2013 року збережений в оригіналі, та був долучений до пакету документів з яким остання зверталась до державного реєстратора у відповідності до норм чинного законодавства, для проведення державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна.

При цьому, запитувана державним реєстратором інформація у Сєверодонецького БТІ не може бути надана у зв`язку із окупацією міста, разом з тим, позивачем подано всі необхідні документи для проведення реєстрації права власності у реєстрі речових прав.

У зв"язку з цим, прийняте державним реєстратором рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою №57028080 на житловий будинок по АДРЕСА_1 з мотивів не усунення позивачем недоліків після прийняття рішення про зупинення розгляду заяви та у зв`язку з відсутністю відповіді Сєвєродонецького Бюро технічної інвентаризації від 22.11.2023 №239 порушує права позивача, а відтак є протиправним.

З приводу вимоги про зобов`язання державного реєстратора прав на нерухоме майно здійснити реєстраційну дію прав на нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу №114 від 14,05.1994, посвідченого Первомайською державною нотаріальною конторою Луганської області, внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналіз вказаних положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що законодавець чітко передбачив як підстави, порядок, строки, процедуру проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, так і порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для відмови у проведенні таких реєстраційних дій.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

З початку повномасштабної війни 24.02.2022 громадяни, які мають у власності об`єкти нерухомого майна на територіях областей, де відбуваються бойові дії, право власності на які оформлене до 2013 року, стикаються з неможливістю провести операції з власною нерухомістю, отримати компенсацію за пошкоджене чи зруйноване майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, оскільки значна частина архівів в населених пунктах, які знаходяться в зоні активних бойових дій чи на тимчасово окупованих територіях, на даний час недоступна або знищена, одним із способів підтвердити право власності на таке майно залишається визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація у цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи те, що єдиною підставою для відмови позивачу в проведенні реєстраційних дій слугувала відсутність інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок, яку неможливо отримати у зв`язку з окупацією м.Первомайськ, оцінку якій судом надано в межах даного рішення, суд дійшов висновку з метою ефективного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме житловий будинок розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Що стосується вимог зобов`язати ОСОБА_2 - державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області здійснити реєстраційну дію прав на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки площею 0,0815 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю, внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Як вже зазначалося, пунктом 1 ст. 20 Закону № 1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Тобто, для проведення реєстраційної дії державному реєстратору подається заява з відповідними документами, за наслідками розгляду якої приймається рішення.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідач пояснила, що позивач не зверталася до неї із заявою про здійснення реєстраційної дії прав на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки площею 0,0815 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю. Дана обставина позивачем не заперечувалася.

З огляду на те, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, права позивача у цій частині не є порушеними.

А відтак, у суду відсутні підстави для зобов"язання відповідача здійснити реєстраційну дію прав на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки площею 0,0815 га, оскільки позивач не звертався в порядку, визначеному законом для проведення такої реєстрації, а відповідач у цьому не відмовляла.

За вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Таран Олени В`ячеславівни (пл. Корольова, 4/2,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10014. РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Таран Олени В`ячеславівни №71644438 від 19.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій .

Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Житомирської міської ради Таран Олену В`ячеславівну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу №114 від 14.05.1994, посвідченого Первомайською державною нотаріальною конторою Луганської області, внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно та видати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

26.09.24