Справа № 440/4097/24
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/4097/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі також відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: - стаж роботи на посаді судді - 20 років 3 місяці 9 днів; - половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів; - періоди роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів; - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів, а всього: - 27 років 7 місяців 14 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 21.02.2024 року у розмірі 64 відсотки від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом голови Київського районного суду м. Полтави від 20.02.2024 №07-08/05/о.с. "Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду" позивач 20.02.2024 звільнена у відставку. 29.02.2024 позивач звернулася до пенсійного органу про призначення їй щомісячного довічного утримання судді у відставці відповідно до положень статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". 08.03.2024 пенсійним органом прийнято рішення № 97 "Про призначення пенсії", яке вважає протиправним, посилаючись на те, що відповідачем усупереч вимогам законодавства України не зараховано до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання: половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів; періоди роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів; - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів. Вказує, що її стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання, складає 27 років 07 місяців 14 днів, а не 20 років 3 місяці 9 років, як зазначено у спірному рішенні, тому відповідно до законодавства України розмір щомісячного грошового утримання має становити 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26 червня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що Закон України Про судоустрій та статус суддів не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи на прокурорських посадах та роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення на посаду судді, який не охоплюється стажем роботи на прокурорських посадах. Таким чином, зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи судді суперечитиме нормам чинного законодавства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі 440/4097/24 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про залучення співвідповідача у справі №440/4097/24 задоволено: залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) як співвідповідача.

Копію ухвали суду від 18 вересня 2024 року відповідач отримав 19 вересня 2024 року, однак відповідач не скористався правом на надання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Вищої ради правосуддя №480/0/15-24 від 20.02.2024 позивача звільнено з посади судді Київського районного суду міста Полтави у зв`язку з поданням заяви про відставку /а.с. 15-19/.

У рішенні Вищої ради правосуддя №480/0/15-24 від 20.02.2024 зазначено, що ОСОБА_1 , 1976 року народження, Указом Президента України від 11 листопада 2003 року № 1286/2003 призначена на посаду судді Київського районного суду міста Полтави строком на п`ять років, Постановою Верховної Ради України від 22 жовтня 2009 року № 1683-VI обрана на посаду судді Київського районного суду міста Полтави безстроково. За результатами розгляду доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_1 у відставку, а саме: актів про призначення, про обрання на посаду судді, копій паспорта, трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню: стаж роботи на посаді судді - 20 років 3 місяці 9 днів; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі -2 роки 4 місяці 28 днів; періоди роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів. Загальний стаж роботи судді Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя цього рішення становить 27 років 7 місяців 14 днів.

Наказом голови Київського районного суду м. Полтави від 20.02.2024 №07-08/05/о.с. "Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду" позивач 20.02.2024 звільнена у відставку.

29 лютого 2024 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та пакетом документів.

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення №97 від 08 березня 2024 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді, з урахуванням страхового стажу (повний) 29 років 3 місяці 25 днів, у тому числі, судді - 20 років 3 місяці 11 днів.

Позивач не погодилася з рішенням від 08.03.2024 №97 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання: половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі -2 роки 4 місяці 28 днів; періодів роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів; стажу (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів, а також щодо не проведення обрахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

За приписами частини 1 статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

З аналізу наведених норм вбачається, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначено, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Частиною 1 статті 7 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має є громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Водночас, частиною 3 статті 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Тобто на час зайняття посади судді районного суду позивачем частиною 3 статті 127 Конституцій України вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

За приписами стаття 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

Частинами 3, 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі невідповідності правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Зважаючи на викладене вище, у спірному випадку при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягає застосуванню частина 3 статті 127 Конституцій України, яка була чинною на день призначення позивача на посаду судді, та якою вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки, зважаючи на те, що стаття 7 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) суперечила частині 3 статті 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді). При цьому, Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ був прийнятий 15.12.1992 та набрав чинності 10.02.1993, тоді як Конституція України прийнята 28.06.1996, тобто пізніше за Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає позивачу право для призначення на посаду судді 3 роки, підлягає зарахуванню до стажу роботи судді ОСОБА_1 .

Зокрема, згідно з частиною 4 статті 43 Закону №2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 №584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

Тобто, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, було визначено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах прокурорів і слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 справа №308/6953/17, від 19.06.2018 справа №243/4458/17, від 05.12.2019 справа №592/2737/17, від 31.03.2021 справа №235/7316/16-а, від 13.02.2020 справа №592/5433/17, від 12.05.2020 справа №303/1504/17-а, від 30.03.2023 справа №280/2167/21.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу 20 років 3 місяці 25 днів, який відповідач Головне управління Пенсійного органу в Запорізькій області врахував при обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно також врахувати й половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів; періоди роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів; - стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів), які підтверджено дипломом ОСОБА_1 серії ХА № 10368828 від 27.06.1998 та трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 23.10.1998 /а.с.10-13/.

Зважаючи на викладене вище, стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 27 років 07 місяців 14 днів, що дає позивачу право на обрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.02.2024 в розмірі 64 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2%*7 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді), тоді як у спірному рішенні такий обрахунок здійснено в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, чим порушено право позивача на належне щомісячне грошове утримання судді у відставці.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.03.2024 №97 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, замість 64 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, прийняте відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Зважаючи на викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.03.2024 №97 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів, періодів роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів, та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання: половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів, періоди роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 21.02.2024 року з розрахунку 64 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням проведених виплат.

Отже, позов ОСОБА_1 належить задовольнити .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Отже, з огляду на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.03.2024 №97 "Про призначення пенсії" в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на отримання довічного щомісячного грошового утримання половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів, періодів роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів, та в частині обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді,

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання: половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 28 днів, періоди роботи на посадах помічника прокурора міста Полтави прокуратури Полтавської області, помічника прокурора Київського району міста Полтави прокуратури Полтавської області - 2 роки 9 місяців 25 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді - 2 роки 1 місяць 12 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 21.02.2024 року з розрахунку 64 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко