Справа № 440/1410/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 р. Справа № 440/1410/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Удовіченко С.О., м. Полтава, по справі № 440/1410/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 12.01.2024 №24;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 05.05.1988 року по 30.12.1997 року до пільгового стажу 9 років 7 місяців 25 днів за Списком 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на протиправність рішення від 12.01.2024 №24, в частині не зарахування до страхового стажу з 05.05.1988 по 30.12.1997, оскільки позивачем подано всі необхідні і достатні докази.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 24 від 12.01.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 05.05.1988 по 30.12.1997.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на підставі наданих документів, вік позивача, на момент звернення складав 58 років 07 місяців 07 днів, страховий стаж становить 33 роки 09 місяців, пільговий стаж за Списком № 2 - відсутній. Зазначив, що при підтвердженні пільгового стажу приймаються уточнюючі довідки та такий стаж підтверджується за результатами проведення атестації робочих місць.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.01.2024 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою в якій просила призначити пенсію на пільгових умовах згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення № 24 від 12.01.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку із відсутністю трудового стажу.

Як випливає із вищевказаного рішення загальний страховий стаж позивача становить 33 роки 9 місяців, пільговий стаж роботи з шкідливими і важкими умовами праці відсутній, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 04.01.1987 по 30.12.1997 згідно з записами трудової книжки від 24.12.1984 НОМЕР_1 , оскільки відсутня уточнююча довідка про пільговий стаж згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, із зазначенням періоду роботи, що зараховується до пільгового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XI на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

В силу пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Спірним у даній справі є наявність пільгового стажу ОСОБА_1 в частині періоду роботи з 05.05.1988 по 30.12.1997 у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 :

- 05.05.1988 року переведена в складальний цех № 3 учнем травильника фольги "Полтавський завод газорозрядних ламп" (запис 5),

- 20.06.1988 року присвоєно другий ранг травильника фольги "Полтавський завод газорозрядних ламп" (запис 6),

- 02.10.1995 року у зв`язку із реорганізацією переведена в складальний цех № 10 по випуску лам високого тиску на ділянку дугових ртутних ламп травильника фольги "Полтавський завод газорозрядних ламп" (запис 7),

- 30.11.1995 року "Полтавський завод газорозрядних ламп" реорганізовано у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" (запис 8),

- 30.12.1997 року звільнена за власним бажанням (запис 9).

Роботи у виробництві - травильника фольги передбачено Списком 2, розділу XVIII, згідно постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 та Списком 2, згідно постанови КМУ від 11.03.1994 № 162.

Записи про спірний період роботи засвідчено відповідними печатками підприємства.

Періоди роботи на відповідних посадах та сам факт роботи позивача у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" не оспорювалися відповідачем.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні пільгового стажу роботи.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу по Списку №2 період роботи з 05.05.1988 по 30.12.1997 згідно із записом трудової книжки, оскільки відсутня уточнююча довідка про пільговий характер роботи, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно листа Державного архіву Полтавської області від 13.12.2023 № 04-18/Ч-225 документи з особового складу ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили, у зв`язку із чим державний архів не має можливості надати довідку про трудовий стаж ОСОБА_1 під час роботи на Полтавському заводі газорозрядних ламп у 1987-1999 роках. У листі ліквідатора ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за № 14-7/25Л від 25.06.2018 зазначено, що 31.03.2018 року невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, 3, шляхом пошкодження стіни проникла до архівного приміщення ВАТ "Полтавський завод ГРЛ", звідки викрала архівні документи підприємства. З 01.04.2018 ВАТ "Полтавський завод ГРЛ" припинило видачу будь-яких довідок працівникам підприємства.

Відповідно до висновку Державної експертизи умов праці від 19.08.2002 №155 провідним експертом з умов праці зроблено висновок, що експертиза на правильність застосування Списків №1 та №2, згідно яких призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, показала, що у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" на робочих місцях та в структурних підрозділах перелічених у Переліках робочих місць, професій і посад, що є додатками до наказів 12.11.1993 №351, від 28.12.1998 №284 та від 28.11.2001 №19 застосовані правильно.

Таким чином, експертом з умов праці надано оцінку застосування Списків №1 та №2 у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Також позивачем до суду першої інстанції надано:

- копію наказу ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 12.10.1993 №351 яким затверджено списки робочих місць, що підтверджує право на пільги та компенсації, передбачені законодавством;

- копію наказу ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 28.12.1998 №284, яким затверджено доданий Перелік робочих місць, виробництв, робіт, процесій і посад робітників, що підтверджує право на пільги і компенсації, передбачені законодавством.

Отже, з урахування вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області протиправно не враховано спірні періоди роботи позивача до її пільгового стажу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що зарахування періоду роботи з 05.05.1988 по 30.12.1997 на ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", до пільгового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість прийнятого рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 12.01.2024 №24 про відмову в призначення пенсії та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи ОСОБА_1 згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 05.05.1988 по 30.12.1997.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 по справі № 440/1410/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій