Справа № 400/8636/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 вересня 2024 р. № 400/8636/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., перевіривши матеріали позовної заяви

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачавійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018;

зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачці індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачці за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 4463,15 грн відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

16.09.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачці десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 400/8636/24 в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022.

19.09.2024 представник позивачки подав до суду заяву про поновлення строків, яку умотивував тим, що відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Оскільки позивачка в період з 24.07.2006 по теперішній час проходить військову службу за контрактом у відповідача, з військової служби вона взагалі не звільнялась, тому, на думку представника позивачки, протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці грошового забезпечення продовжується і в теперішній час.

Надаючи оцінку доводам клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом у цій справі, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 233 КЗпП України встановлені строки звернення до суду щодо виплати працівникові заробітної плати при його звільнені. Поряд з цим, строки звернення до суду щодо порушень з виплати поточної заробітної плати (грошового забезпечення) визначені частиною першою статті 233 КЗпП України, відповідно до якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Тобто в цьому випадку невиплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцю, який проходить військову службу, не є триваючим правопорушенням.

У мотивувальній частині ухвали від 16.09.2024 про залишення позовної заяви без руху суд наголосив, що право на звернення до суду щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців:

враховуючи положення частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-ІХ), до 18.07.2022 не обмежене будь-яким строком;

відповідно до частини першою статті 233 КЗпП України (в чинній редакції згідно із Законом № 2352-ІХ) з 19.07.2022 обмежене тримісячним строком; водночас вказаний строк не підлягає застосуванню до 30.06.2023, так як він продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Тримісячний строк звернення до суду щодо виплати їй грошового забезпечення за грудень 2022 року спливає через три місяці з дня, коли вона дізналася про порушення свого права (01.11.2023), тобто 01.02.2023.

З наведеного слідує, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати грошового забезпечення позивачці за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 подані з порушенням тримісячного строку звернення до адміністративного суду.

Тому суд відхилив як необґрунтоване твердження представника позивачки, що тримісячний строк звернення до суду щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців необхідно обчислювати відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України з дня звільнення з військової служби.

Крім цього, у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивачки зазначив таку, на його переконання, поважну причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом, як перебування позивачки на військовій службі у період з 24.07.2016 по теперішній час.

Щодо вказаної причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою суд зазначає наступне.

У пункті 47 постанови від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 Верховний Суд сформував правову позицію, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Відтак сам факт введення в Україні воєнного стану не є самостійною обставиною, що унеможливлює подання позову до адміністративного суду в строки, встановлені КАС України.

У пунктах 30 і 31 мотивувальної частини постанови від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У постанові Верховний Суд, зокрема у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведеного слідує, що сам факт проходження позивачкою військової служби не може бути безумовною підставою для поновлення строків звернення до адміністративного суду. Суд при вирішенні поважності причин пропуску відповідних строків повинен дослідити умови проходження позивачкою військової служби, зокрема, чи були наявні обставини, що унеможливлювали вчасно звернутися до суду з відповідним позовом.

Однак, ні у позовній заяві, ні у заяві про усунення недоліків представник позивачки не навів жодних обставин, які виникли під час проходження позивачкою військової служби, і які обмежували б її можливість звернутися до суду з цим позовом.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що перебування позивачки на військовій службі суттєво не обмежувало та не ускладнювало їй можливість вчинити процесуальні дії (подати позовну заяву тощо) у визначений законом строк.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви представника позивачки від 19.09.2024 про визнання поважними причини попуску строку для звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, позовна заява у відповідній частині підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 19.09.2024 про поновлення строків звернення до Миколаївського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 повернути в частині таких позовних вимог, а саме щодо:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачці за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 включно із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 4463,15 грн відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4463,15 грн за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 включно відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на цю ухвалу подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Г.Ярощук