Справа № 440/37/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/37/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, за період з 1 червня 2023 року по 10 липня 2023 року військовослужбовця ОСОБА_2 його повнолітній доньці ОСОБА_1 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, за період з 1 червня 2023 року по 10 липня військовослужбовця ОСОБА_2 його повнолітній доньці ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 15.01.2024 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що є донькою солдата ОСОБА_2 , який за сповіщенням від 18.03.2023 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , гідно виконуючи свій військовий обов`язок. В подальшому було встановлено загибель ОСОБА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 №2835 вирішено вважати, що причиною загибелі стрільця-помічника гранатометника 2 штурмової роти І штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 , є бойове ураження внаслідок дій з боку противника, отриманих в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язаної із захистом Батьківщини, за відсутності ознак протиправної поведінки вищевказаного військовослужбовця. Наказано начальнику відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 , за наявності відповідних документів, підготувати наказ про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю. 06.07.2023 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 06.07.2023 серії НОМЕР_2 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.07.2023 №196 солдата ОСОБА_2 , колишнього стрільця-помічника гранатометника І штурмового відділення І штурмового взводу 2 штурмової роти І штурмового батальйону, виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення і направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.03.2023. На картковий рахунок ОСОБА_3 (цивільної дружини ОСОБА_2 , матері позивача) військовою частиною було виплачено грошове забезпечення відповідно до встановленого порядку до 31.05.2023 включно.

Позивач вважала, що ВЧ НОМЕР_1 зобов`язана виплатити грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , його повнолітній доньці ОСОБА_1 також за період з 01.06.2023 по 10.07.2023, тобто по дату прийняття наказу про виключення зі списків.

02.04.2024 до суду надійшов відзив, у якому відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що згідно частини третьої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Пунктом 230 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, передбачено, що військовослужбовці, які померли, загинули, виключаються зі списків особового складу Збройних Сил України наказами по особовому складу командирів (начальників), яким надано право видавати накази по особовому складу, незалежно від номенклатури призначення.

За таких обставин, у свідоцтві про смерть вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується матеріалами справи. Тому відповідні виплати мають здійснюватися по дату, яка визначена у відповідному свідоцтві про смерть, а не з моменту видачі наказу по особовому складу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу. Так, ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає, що загиблий військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини з наступного після загибелі (смерті) дня.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом

В цій справі сторонами не заперечувалося, що позивач, ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_2 .

25.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2023 №65 ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (далі-ВЧ НОМЕР_1 ).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.03.2023 №66 солдат ОСОБА_2 прийняв справи та посаду стрільця-помічника гранатометника 2 штурмової роти 1 штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

За наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2023 №67 солдат ОСОБА_2 вибув до району виконання бойових завдань з метою реагування на зміни в оперативній обстановці, забезпеченості здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та виконання бойових завдань.

Сповіщенням сім`ї від 18.03.2023 №10/3418 відповідач повідомив дружині ОСОБА_3 , що її чоловік - стрілець-помічник гранатометника, 1 штурмового відділу, 1 штурмового взводу, 2 штурмової роти, 1 штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 зник безвісти в районі населеного пункту Іванівське Донецької обл.

20.03.2023 ОСОБА_3 звернулась до Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області зі заявою про зникнення безвісти її чоловіка ОСОБА_2 . Цього ж дня на підставі заяви ОСОБА_3 Кременчуцьким районним УП ГУНП в Полтавській області внесені відомості про ОСОБА_2 до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом № 2 від 05.06.2023.

24.03.2023 на підставі заяви ОСОБА_3 Кременчуцьким районним УП ГУНП в Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження №0000729, за частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України щодо факту зникнення безвісти ОСОБА_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.03.2023 №957 призначене службове розслідування за фактом зникнення безвісті солдата ОСОБА_2 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2023 №1285 (з основної діяльності) завершене службове розслідування та вирішено вважати, що стрілець-помічник гранатометника 2 штурмової роти І штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Іванівське Донецької області під час виконання бойового завдання. Зазначається, що причиною зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 є бойові дії в районі оборони 1 штурмового батальйону поблизу населеного пункту Іванівське Донецької області, а саме: штурмові дії противника під супроводом артилерійських обстрілів вогневої позиції "ІНФОРМАЦІЯ_6" ротного опорного пункту " ОСОБА_4 ".

Актом службового розслідування, яке завершено наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.04.2023 №1285 (з основної діяльності), встановлено обставини загибелі ОСОБА_2 10 березня 2023 року у проміжку часу з 21 год. 10 хв. по 22 год. 20 хв., внаслідок артилерійського обстрілу ротного опорного пункту "ІНФОРМАЦІЯ_4" вогневої позиції "ІНФОРМАЦІЯ_6" поблизу населеного пункту АДРЕСА_4 зазначаються відповідні докази цього факту. В акті службового розслідування також зазначається, що оскільки противник проводить постійні штурмові дії та зазначена місцевість продовжує перебувати під постійним вогневим впливом противника, проведення евакуації тіла загиблого солдата ОСОБА_2 на час проведення службового розслідування не представляється можливим, тому він рахується зниклим безвісти.

Наказом Командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.07.2023 №2835 вирішено: вважати, що причиною загибелі стрільця-помічника гранатометника 2 штурмової роти І штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 , є бойове ураження внаслідок дій з боку противника, отриманих в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, пов`язаної із захистом Батьківщини, за відсутності ознак протиправної поведінки вищевказаного військовослужбовця. Наказано начальнику відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 , за наявності відповідних документів, підготувати наказ про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю.

Сповіщенням сім`ї від 05.07.2023 №10/7305 відповідач повідомив дружині ОСОБА_3 , що її чоловік солдат ОСОБА_2 загинув в районі населеного пункту Іванівське Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно витягу, наданого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.07.2023 №9, актовий запис про смерть ОСОБА_2 складений 03.07.2023 №2756.

Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 видано Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.07.2023 серія НОМЕР_2 .

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.07.2023 №196 солдата ОСОБА_2 , колишнього стрільця-помічника гранатометника І штурмового відділення І штурмового взводу 2 штурмової роти І штурмового батальйону, який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок військових дій, виключено 11.03.2023 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення і направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 18.09.2023 фінансово-економічне управління ІНФОРМАЦІЯ_5 за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 повідомило позивачу про виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди на особистий картковий рахунок колишньої дружини ОСОБА_3 за період з 01.03.2023 по 31.05.2023. Факт цієї виплати також не оспорювався сторонами у справі.

Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нездійснення виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, за період з 01.06.2023 по 10.07.2023 та вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення її батька порушеними, звернулася до суду з даним позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Абзацом першим частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Згідно з частиною 6-1 статті 18 Закону №2011-XII, членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 260).

Виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими врегульована розділом ХХХ Порядку № 260.

Пунктом 1 розділу ХХХ цього Порядку визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату (пункт 2 розділу ХХХ Порядку №260).

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Пунктом 3 розділу ХХХ Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок №884 визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань , захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку № 884).

Відповідно до пункту 4 цього ж Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 5 Порядку № 884 передбачено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: (І) подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; (ІІ) подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; (ІІІ) подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; (IV) з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації) (пункт 6 Порядку №884).

Висновки щодо правозастосування

З аналізу нормативно-правових актів, що підлягали застосуванню на час виникнення спірних правовідносин, слідує, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється, зокрема, до настання факту визнання особи померлою в установленому законом порядку. При цьому, виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.07.2023 №196 солдата ОСОБА_2 , колишнього стрільця-помічника гранатометника І штурмового відділення І штурмового взводу 2 штурмової роти І штурмового батальйону, який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок військових дій, виключено 11.03.2023 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення і направлено облікові документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказ від 10.07.2023 №196 ніким не оскаржувався, є чинним.

Виключення ОСОБА_2 зі списків 11.03.2023 (з наступного дня за днем смерті) відповідає вимогам частини третьої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

З огляду на зазначене, суд вважає, що у цьому випадку члени сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 мали право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 до 11.03.2023 тобто, до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Приписами статті 9 Закону № 2011-XII та пункту 6 Порядку № 884 визначено, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється, зокрема, до визнання особи померлою в установленому законом порядку. Виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , то саме до цієї дати члени сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 мали право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 .

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, при цьому суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков