Справа № 440/903/24
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 р. Справа № 440/903/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, повний текст складено 16.05.24 у справі №440/903/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі №440/903/24 скасувати, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 18.11.1977 по 1980, відповідно до трудової книжки від 12.10.1984 НОМЕР_1 , оскільки відсутня повна дата та наказ про звільнення, на титульному аркуші трудової книжки дата народження позивача зазначена не повністю, запис не засвідчений печаткою, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України №58 від 29.07.1993. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно архівної довідки від 21.04.2023 № 01-13/129 та акту перевірки щодо достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії від 05.07.2023 № 1600-0903-1/5120 (3125) у колгоспі імені Ілліча за 1976, оскільки по батькові позивача зазначено скорочено, за 1977, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, по батькові зазначено скорочено, за 1978, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, за 1979, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним. Посилається на те, що виявлені недоліки є такими, що виключають можливість зарахування періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 до страхового стажу позивача. Вважає, що при винесенні рішення від 08.09.2023 № 99 діяло правомірно, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії, а отже рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі №440/903/24 є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 по зверненню ОСОБА_1 від 01.09.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні зазначено, що вік заявника складає - 61 рік 1 місяць 11 днів, страховий стаж - 28 років 3 місяців 7 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 12.10.1984 Укр № 1021866 період роботи з 18.11.1977 по 80 р., оскільки повна дата та наказ про звільнення не зазначено, на титульному аркуші трудової книжки дата народження заявника зазначена не повністю, запис не засвідчений печаткою.

До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно архівної довідки від 21.04.2023 № 01-13/129 та акту перевірки щодо достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії від 05.07.2023 № 1600-0903-1/5120 (3125) у колгоспі імені Ілліча за 1976, оскільки по батькові позивача зазначено скорочено, за 1977, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, по батькові зазначено скорочено, за 1978, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, за 1979, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним.

Відповідно до вказаного рішення позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 № 99, звернувся до суду із позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зокрема, суд виходив з того, що є достатніми підстави для зарахування наявного в трудових книжках стажу роботи позивача до його страхового стажу, а також того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження існування об`єктивних перешкод для зарахування періодів роботи позивача на підставі наданих ним документів. Окрім того, суд вважав за необхідне зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV) та Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі по тексту - Закон №1788-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Приписами ч.1 ст.9 Закону №1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Приписами статті 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання ст.62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Згідно п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено з оспорюваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, пенсійним органом до страхового стажу останнього не зараховано згідно трудової книжки від 12.10.1984 НОМЕР_1 період роботи з 18.11.1977 по 80р., оскільки повна дата та наказ про звільнення не зазначено, на титульному аркуші трудової книжки дата народження заявника зазначена не повністю, запис не засвідчений печаткою; до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно архівної довідки від 21.04.2023 №01-13/129 та акту перевірки щодо достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії від 05.07.2023 №1600-0903-1/5120 (3125) у колгоспі імені Ілліча за 1976, оскільки по батькові позивача зазначено скорочено, за 1977, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, по батькові зазначено скорочено, за 1978, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, за 1979, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним.

Надаючи правову оцінку таким судженням пенсійного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи міститься трудова книжку колгоспника НОМЕР_1 , яка заповнена 12.10.1984, яка містить записи щодо роботи позивача з 18.11.1977 року по 1980 рік (а.с.176-177).

Позивачем для підтвердження періоду роботи в колгоспі імені Ілліча Новосанжарського району Полтавської області з 18.11.1977 року по 1980 рік було надано архівну довідку від 21.04.2023 року №01-13/129, видану комунальною установою «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» за період з 1976 по 1980 р.р. (а.с.41).

Згідно акту №1600-0903-1/5120 (3125) перевірки архівної довідки від 05.07.2023 року, проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в комунальній установі «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» з питань обґрунтованості та достовірності видачі позивачу зазначеної вище архівної довідки, перевіркою встановлено, що дані, викладені в довідці, відповідають книгам обліку розрахунків по оплаті праці працівників імені Ілліча Новосанжарського району Полтавської області (а.с.42-43).

Архівною довідкою від 21.04.2023 року №01-13/129, виданою комунальною установою «Трудовий архів Новосанжарської селищної ради» підтверджується те, що позивач працював в колгоспі імені Ілліча Новосанжарського району Полтавської області з січня по жовтень 1980 року.

Відповідно до архівної довідки №07-04-Н/71 від 09.06.2023 року, виданої архівним відділом Полтавської військової адміністрації, рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. Ілліча від 24.12.1994 року господарство реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) імені Ілліча, яке є правонаступником колгоспу з усіма його правами і обов`язками. 20.01.2000 року на зборах уповноважених колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча було прийнято рішення про реорганізацію господарства в приватну агрофірму «Нехвороща», яка є правонаступником прав і обов`язків колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча (а.с.45).

Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, приватна агрофірма «Нехвороща» припинила свою діяльність, як юридична особа.

В контексті висловлених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області недоліків в оспорюваному його рішенні, колегія суддів зазначає, що не всі недоліки записів у документах, що підтверджують відповідний стаж можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у документах.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 березня 2018 у справі №754/14898/15-а.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при виготовленні і заповненні документів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, позивач, як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, заповнення трудової книжки з допущенням недоліків не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування страхового стражу.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист (постанова Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а).

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, так як на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Обов`язок щодо заповнення трудової книжки покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника, як і обов`язок внести виправлення у спосіб, передбачений законодавством.

Наявність сумнівів щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів (бухгалтерських документів) на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що " перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії".

Аналізуючи викладені в оспорюваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, колегія суддів вважає, що останні є необґрунтованими, носять формальний характер та є такими, що не можуть вважатися об`єктивними перешкодами для зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача.

Фактично відповідачем було покладено тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав для відмови у призначенні пенсії за віком на позивача.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку достатніми є підстави для зарахування наявного у позивача стажу роботи до його страхового стажу (з 18.11.1977 по 1980 рік), а також те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження існування об`єктивних перешкод для зарахування періодів роботи позивача на підставі наданих ним документів.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області), як суб`єктом владних повноважень, не було доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні оспорюваного рішення від 08.09.2023 №99 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області діяло правомірно, є необґрунтованими.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що оспорюване рішення відповідача є протиправним, а відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2023 №99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2023 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 18.11.1977 по 1980 рік.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки дана справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі №440/903/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко