Справа № 380/6018/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 рокусправа № 380/6018/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У. В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Пенітернціарної академії України до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Пенітернціарна академія України (місцезнаходження: вул. Гонча, 34, м. Чернігів, Чернігівська область,14000; ) звернулася з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Пенітенціарної Академії України ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати, пов?язані з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 130 620 грн 97 коп (сто тридцять тисяч шістсот двадцять грн. 97 коп.);

- стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Пенітенціарної Академії України ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено контракт про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти. Позивач зазначає, що відповідач звільнився з Державної кримінально-виконавчої служби України до закінчення трьох років після закінчення навчання, у зв`язку з чим має обов`язок відшкодувати позивачу грошові кошти у загальному розмірі 130620,97 грн. Також, позивач вказує на те, що відповідачу у встановленому порядку було вручено повідомлення про необхідність відшкодування коштів, пов`язаних з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби, проте у добровільному порядку грошові кошти відшкодовано не було, що зумовило звернення до суду з позовом. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 25.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що згідно із пунктом 13 Порядку №260, грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає. Вказує, що оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, грошове забезпечення військовослужбовця не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби. Вважає, що грошове забезпечення було виплачено за відсутності недобросовісності відповідача або рахункової помилки з боку позивача, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у відповідача обов`язку з повернення позивачу наведеної суми.

Додаткового звертає увагу на ту обставину, що відповідач з 01.02.2024 прийнятий на службу Національну поліцію України, яка за своєю суттю є рівнозначною службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, а тому правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у позивача відсутні.

Від третьої особи надійшли пояснення у справі, в яких Міністерство юстиції України просить позовні вимоги Пенітенціарної академії України задовольнити.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Наказом Академії Державної пенітенціарної служби від 20.07.2019 №349/ОД зараховано з 18.08.2019 ОСОБА_1 курсантом І курсу денної форми здобуття освіти за кошти державного (регіонального) бюджету.

01.09.2020 між позивачем та Академією Державної пенітенціарної служби (після перейменування - Пенітенціарна академія України), Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції укладено Контракт №613 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, на підготовку за державним замовленням для потреб Державної кримінально-виконавчої служби України на денній формі навчання за ступенем вищої освіти бакалавр за спеціальністю правоохоронна діяльність.

Відповідно до наказу Академії Державної пенітенціарної служби від 15.06.2023 №280/ОС, ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням навчання, виключено зі списків особового складу Академії Державної пенітенціарної служби, знято їх з речового, котлового та грошового забезпечення 16.06.2023.

Наказом начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 16.06.2023 №76/ОС-23 призначено лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 (Д-016200) на посаду старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» з 17.06.2023. Підстава: рапорт ОСОБА_1 , ст. ст. 47-48 з урахуванням статей 72,74 Закону України «Про Національну поліцію», направлення №49 згідно з персональним розподілом випускників вищих навчальних закладів Міністерства юстиції.

Наказом начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 30.01.2024 №10/ОС-24 ОСОБА_1 звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до довідки розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби загальна сума визначених до відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням за період з 18.08.2019 по 16.06.2023 становить 130620,97 грн. До них увійшли:

- грошове забезпечення 88384,02 грн;

- продовольче забезпечення 23367,13 грн;

- медичне забезпечення 495,37 грн;

- речове забезпечення 11014,87 грн;

- вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв 7359,58 грн.

31 січня 2024 року ОСОБА_1 підписав повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі за весь період фактичного навчання.

Наказом Головного управління національної поліції у Львівській області від 01.02.2024 №19/8 о/с прийнято ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого управління ГУ НП у Львівській області, з 01.02.2024.

Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідачем витрати, пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби не відшкодовано, що зумовило звернення позивача з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення працівників кримінально-виконавчої служби регулюється спеціальним Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, пп. 4 ч. 1 ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп. 2, пп. 4 ч. ст. 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»).

Як передбачено приписами частини п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №261 від 12.04.2017 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Положеннями пункту 3 Порядку №261, зокрема, визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Пунктами 4, 5 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

З приписів пункту 8 Порядку №261 слідує, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 419/831/240/605/537/219/534).

За правилами пункту 2.1. Порядку №419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

У підпункті 2.1.1 пункту 2.1. Порядку №419/831/240/605/537/219/534 указано, що витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

За правилами пункту 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Отже, особи, які навчаються в Академії Державної пенітенціарної служби, перебувають на повному державному забезпеченні. Кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними). При цьому, курсанти навчального закладу зобов`язані відшкодувати державі витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, у разі звільнення із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу.

Так, як вже йшлося вище, 01.09.2020 між позивачем та Академією Державної пенітенціарної служби (після перейменування - Пенітенціарна академія України), Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції укладено Контракт №613 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, на підготовку за державним замовленням для потреб Державної кримінально-виконавчої служби України на денній формі навчання за ступенем вищої освіти бакалавр за спеціальністю правоохоронна діяльність.

За змістом розділу 3 вказаного Контракту від 20.07.2019 №349/ОД, ОСОБА_1 зобов`язався у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України наказом начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 30.01.2024 №10/ОС-24.

31 січня 2024 року ОСОБА_1 підписав повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі за весь період фактичного навчання.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що утримання відповідача в Академії Державної пенітенціарної служби здійснювалось шляхом грошового, речового, продовольчого, медичного забезпечення, забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.

Відповідач під час підписання контракту знав про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, проте, станом на час розгляду справи вказана заборгованість ним не сплачена.

Виходячи із наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що навчання в Академії курсанта є військовою службою, а грошове утримання не відноситься до витрат пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, оскільки у спірних правовідносинах підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, згідно якого відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат, в тому числі на грошове забезпечення.

При цьому, Верховний Суд у справі №440/2692/20 (постанова від 13 січня 2023 року) висловився щодо застосування пункту 3 Порядку №261 в контексті правовідносин, які є подібними в частині стягнення грошового забезпечення із курсанта Харківського національного університету внутрішніх справ. Суд касаційної інстанції у наведеній справі дійшов висновків, що на спірні правовідносини не поширюється дія положень пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260. Суд зазначив, що саме в кошторисі ВНЗ (вищого навчального закладу) МВС передбачаються кошти на виплату грошового забезпечення курсантів ВНЗ МВС, то вказане грошове забезпечення належить до категорії витрат на навчання таких курсантів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 справа № 520/6532/2020, а також від 01.02.2024 у справі № 280/3770/22.

Відтак, суд критично оцінює посилання відповідача на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, а також на те, що грошове забезпечення курсанта не відноситься до витрат, пов`язаних із його утриманням у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення військовослужбовця, виплаченими за період військової служби, оскільки аналізуючи аналогічні доводи вищенаведених справах, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, відшкодуванню підлягають усі понесені ВНЗ фактичні витрати за усіма видами забезпечення, у тому числі і грошове забезпечення.

Водночас, посилання відповідача на положення п.9 Порядку №261, відповідно до якого, зокрема, стягнення суми витрат припиняється в разі повторного прийняття особи на службу в поліцію є недоречним, з огляду на наступне.

Відповідно до умов розділу 3 укладеного відповідачем контракту від 20.07.2019 №349/ОД, ОСОБА_1 зобов`язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботі, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою.

За змістом даного розділу, саме в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання зобов`язався проходити службу відповідача, а однією із сторін контракту було Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Як було встановлено з матеріалів справи, після закінчення навчання, відповідач Наказом начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 16.06.2023 №76/ОС-23 був призначений на посаду старшого інспектора (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» з 17.06.2023.

При цьому, підставою для прийняття Наказу від 16.06.2023 №76/ОС-23 вказано: рапорт ОСОБА_1 , ст. ст. 47-48 з урахуванням статей 72, 74 Закону України «Про Національну поліцію», направлення №49 згідно з персональним розподілом випускників вищих навчальних закладів Міністерства юстиції.

Разом з тим, суд звертає увагу на тому, що укладеним контрактом від 20.07.2019 №349/ОД не було передбачено можливість призначення відповідача після закінчення навчання на посаду у поліції.

Суд зауважує, що хоча на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби і поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських, однак органи поліції не входять до складу Державної кримінально-виконавчої служби України, де в даному випадку зобов`язувався проходити службу відповідач.

У спірному випадку відповідач зобов`язувався відшкодувати кошти саме Міністерству юстиції України, а не Міністерству внутрішніх справ України.

Відтак, факт прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції, жодним чином не впливає на виконання покладених на нього зобов`язань, відповідно до умов контракту від 20.07.2019 №349/ОД в частині відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, у зв`язку із звільненням зі служби в Державній кримінально-виконавчій служби України протягом трьох років після закінчення навчання.

Аналогічну правову позицію висловив третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 07.05.2024 у справі № 340/8732/23.

В матеріалах даної адміністративної справи наявні докази щодо ознайомлення відповідача із розрахунком витрат, понесених за навчання у навчальному закладі та відсутні докази відшкодування відповідачем у добровільному порядку таких витрат.

Відтак, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у даній адміністративній справі доказів обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Пенітенціарної Академії України витрат, пов?язаних з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 130620 (сто тридцять тисяч шістсот двадцять) грн 97 коп.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Беручи до уваги відсутність витрат позивача, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь позивача стягненню із відповідача не підлягає. Відтак, доводи позивача, в частині стягнення витрат зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн є безпідставними.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Пенітенціарної Академії України ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати, пов?язані з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 130620 (сто тридцять тисяч шістсот двадцять) грн 97 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна