Справа № 420/1965/24
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1965/24

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Дата і місце ухвалення 13.06.2024 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 22.12.2023 року №3234 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції інспектора сектору контролю за обігом зброї Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 6 о/с від 02.01.2024 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 03.01.2024 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

10 червня 2024 року представником позивача до суду першої інстанції подано клопотання про зупинення провадження у справі №420/1965/24 до набрання законної сили рішенням у справі №518/4/24.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказано, що наявним та очевидним є вмотивований зв`язок між справами №420/1965/24 та №518/4/24, оскільки позивача звільнено, в тому числі, за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України відмову пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, що є предметом розгляду справи про адміністративне правопорушення №518/4/24. Сам відповідач у своїх додаткових поясненнях посилається на обставини, які було встановлено постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 24.04.2024 року по справі №518/4/24 ОСОБА_1 , якою було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджуючи про винуватість позивача.

На думку представника позивача, саме за результатами розгляду справи №518/4/24 буде встановлено вчинення або невчинення порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за здійснення якого позивача було звільнено зі служби в поліції. Відтак, існує об`єктивна неможливість розгляду справи №420/1965/24 до набрання законної сили рішенням суду у справі №518/4/24, яке наразі переглядається Одеським апеляційним судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 зупинено провадження у справі №420/1965/24 до набрання законної сили судовим рішенням Ширяївського районного суду Одеської області у справі №518/4/24.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом порушено норми процесуального права, тому просить скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі та поновити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не навів обґрунтування зупинення провадження у справі, не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 518/4/24, з огляду на що можна дійти висновку про те, що судом першої інстанції не встановлено необхідних та достатніх умов для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 КАС України. На думку апелянта, притягнення до адміністративної відповідальності позивача у районному суді та видання наказів, які оскаржуються у даній справі, не спростовує наявності в його діях саме дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач мав право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції. Таким чином, апелянт вважає, що справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є преюдиційною до спірних правовідносин та не впливає на розгляд даної справи, предметом розгляду якої є порушення службової дисципліни поліцейським.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень норм ч.2 ст.312 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.12.2023 року відносно ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478702 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності, зокрема, наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 22.12.2023 №3234 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9, 13 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580- VIII, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзаців третього, четвертого, шостого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353- XII, пункту 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, пункту 1.3, підпункту а пункту 2.4, пункту 2.5, підпункту б пункту 21.11 та пункту 21.16 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, пункту 1.7 розділу І, абзацу шостого пункту 3.2, пункту 3.6 розділу ІІІ Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000, підпунктів 2, 3 пункту 2 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції».

Постановою Ширяївського районного суду Одеської області від 24.04.2024 року по справі №518/4/24 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наразі ця постанова не набрала законної сили, оскаржена позивачем до Одеського апеляційного суду, справа призначена до розгляду по суті.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи №420/1965/24 до набрання законної сили судовим рішенням Ширяївського районного суду Одеської області у справі №518/4/24.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначена норма передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, тобто мають преюдиційне значення для цієї справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у цій справі.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово досліджував питання можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які (або частина яких) у той же час можуть містити ознаки адміністративного правопорушення, а також обов`язковості врахування у такому випадку рішення суду, ухваленого за наслідками вирішення питання про вчинення цією особою адміністративного правопорушення і її вини у його вчиненні.

Станом на час перегляду цієї справи позиція Верховного Суду із цього питання є усталеною та її суть з різних боків розкрито у постановах: від 06 березня 2019 року в справі №816/1534/16, від 17 липня 2019 року в справі №806/2555/17, від 22 жовтня 2019 року в справі №480/3950/18, від 23 жовтня 2019 року у справі №804/4480/17, від 29 листопада 2019 року в справі №824/832/18-а, від 13 лютого 2020 року в справі №1.380.2019.000121, від 05 березня 2020 року у справі №815/4478/16, від 24 вересня 2020 року в справі №420/602/19, від 19 травня 2022 року в справі №480/4079/18, від 26 травня 2022 року в справі №420/3630/20, від 07 липня 2022 року у справі №460/5545/20 та інших.

В основу мотивів цих судових рішень покладено висновки про те, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутність складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності не виключає наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції. Відповідно, у випадку закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - це є свідченням відсутності складу адміністративного правопорушення, проте не дисциплінарного проступку.

У цьому ж контексті слід зауважити, що за правилами частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Однак, за позицією Верховного Суду, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази (подібні за змістом висновки наведено в постановах Верховного Суду від 30 серпня та 22 вересня 2022 року у справах №904/1427/21, №420/4977/20).

Відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Ураховуючи, що у межах розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності суд не досліджує питань наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, адже, як зазначалося, дисциплінарне провадження має іншу мету, процедуру та правила оцінки дій і матеріалів, то висновки такого суду (його правова оцінка) не є обов`язковими для суду, який розглядає справу щодо оскарження індивідуального акту про притягнення цієї особи до дисциплінарної відповідальності. Це ж стосується дисциплінарного органу, який, вирішуючи питання наявності або відсутності у діях особи ознак дисциплінарного проступку, керується виключно правилами та вимогами, встановленими для дисциплінарної процедури, однак не втручається у питання винуватості цієї особи у скоєнні адміністративного правопорушення за правилами і в порядку КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції, що існує об`єктивна неможливість розгляду справи №420/1965/24 до набрання законної сили судовим рішенням Ширяївського районного суду Одеської області у справі №518/4/24, оскільки відсутність результату розгляду такої справи не може вважатися обставиною, що об`єктивно унеможливлює розгляд цієї справи у розумінні пункту 3 частини першої статті 236 КАС України.

При цьому, апеляційний суду враховує висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 29.02.2024 року по справі №420/13121/22, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм процесуального права, а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 312, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 26.09.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька