Справа № 520/6324/23
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року № 520/6324/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківського зонального відділу Війської служби правлопорядку ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківський окружний адміністративний суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у нездійсненні належної перевірки усії обставин скарги/заяви про злочин, військовослужбовця ОСОБА_1 щодо незаконних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_3 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 вжити усіх належних заходів для перевірки обставин, викладених у скарзі/заяві про злочин військовослужбовця ОСОБА_1 щодо незаконних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_3 та притягнення винних осіб до відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час служби у військовій частині НОМЕР_3 він зіткнувся із упередженим ставленням до нього з боку першого заступника командира 2 артилерійського дивізіону капітана ОСОБА_2 та заступника командира НОМЕР_4 артилерійської батереї з морально-психологічного забезпечення 2 артилерійського дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_3 .. Зазначені особи вимагали гроши «за хороше ставлення командування» та двічи безпідставно складали на нього протоколи про адміністративне правопорушення. Його скаргу до Міністерства оборони України та правоохоронниї органів та його скаргу у ході розгляду було переслано до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачем було налісдано відповідь на скаргу з якої вбачається, що викладені обставини у скарзі не знайшли свого підтвердження, однак не надано підтвердження як проводилося така перевірка, які особи були опитані. Вважаючи дії відповідача протиправними звернувся до суду.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач надав на позовну заяву у якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що оскількі позивач досканало виклав у скарзі усі зауваження та пропозиції, тому у відповідача не виникло додаткових питань по вказаній скарзі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не опитувався додатково, що не є порушенням чинного законодавства. Факт вимагання коштів у позивача з боку першого заступника командира 2 артилерійського дивізіону капітана ОСОБА_2 та заступника командира НОМЕР_4 артилерійської батереї з морально-психологічного забезпечення 2 артилерійського дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_3 не підтверджено у ході перевірки.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) .

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Матеріали справи містять скаргу ОСОБА_1 щодо упередженого ставленням до нього з боку першого заступника командира 2 артилерійського дивізіону капітана ОСОБА_2 та заступника командира НОМЕР_4 артилерійської батереї з морально-психологічного забезпечення 2 артилерійського дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_3 , яка була надіслана до Офісу президента України,Генеральний штаб збройних сил України, Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, державне бюро розслідувань, Центральне управляння Служби безпеки України.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.12.2022 за № 8075 зазначено, що факт неупередженого ставлення до ОСОБА_1 з боку капітана ОСОБА_4 та старшого лейтенанта ОСОБА_5 в ході проведення перевірки не знайшли свого підтвердження.Факти вимагання коштів капітаном ОСОБА_6 та старгим лейтенантом ОСОБА_7 , за результатами проведення перевірки не підтвердились. В ході опитування свідків, отримати докази, які дають підстави підтвердити висунуті звинувачення не отримано. Щодо погіршення здоров`я, пояснено, що позивач звертався до старшого солдата В.Сержант на болі в суглобах та ГРВІ та був направлений до КНП «Чугуївська ЦРЛ».Таким чином, викладені у зверненні факти порушень, в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_3 , свого підтвердження не знайшли.

Матеріали справи містять пояснення опитуємих в ході преревірки осіб.

З наданих пояснень ОСОБА_8 вбачається, що він проходить службу на посаді командира взводу забезпечення 2 артилерійського дівідіону військової частини НОМЕР_3 з 27.09.2022 стосовно факту вимагання коштів, погроз військовослужбовцям йому не відомо. Крім того у поясненнях зазначено, що солдат ОСОБА_1 неодноразово порушував військову дисципліну, у зв`язку з чим приходилось висловлювати скарги на його поведінку до начальника штабу та заступника командира.

З наданих пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він проходить службу на посаді начальника штабу першого заступника командира 2 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 з квітня 2022 року, та на прохання ОСОБА_1 він знимав готівку для ОСОБА_1 зі своєї банківської картки, цю суму йому переводив ОСОБА_1 , оскільки останній не мав можливості дійстатися банкомату. Стосовно факту вимагання коштів, погроз військовослужбовцям йому не відомо. Крім того у поясненнях зазначено, що солдат ОСОБА_1 неодноразово порушував військову дисципліну, у зв`язку з чим приходилось висловлювати скарги на його поведінку до начальника штабу та заступника командира. Солдат ОСОБА_1 неодноразово ухилявся від виконання наказів свого командира взводу

У матеріалах справи міститься скриншот карткового рахунку, щодо переказу ОСОБА_2 , власних коштів у розмірі 15025,54 гривень.

З наданих пояснень ОСОБА_3 заступника командира НОМЕР_4 артилерійської батереї встановлено, що солдат ОСОБА_1 порушував дисципліну перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відносно якого складався адміністративний протокол. Грошови кошті ніколи не вимагались.

З наданих пояснень начальника медичного пункту 2 дивізіону військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 встановлено, що солдат ОСОБА_1 звертався до нього зі скаргами на болі у суглобах, оскільки Чугуївською ЦРЛ не було встановлено проблем зі здоровя, які потребують подальшого до обстеження або професійного лікування , тому були відсутні підстави для направлення ОСОБА_1 на ВЛК.

З наданих пояснень ОСОБА_10 встановлено, що він неодноразова на прохання інших

військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 знимав готівку у банкоматах. Пояснив, що бачив, як капітан ОСОБА_2 передавав готівку солдату ОСОБА_1 у розмірі 15тис.гривень.Про факти вимагання коштів, погроз військовослужбовцям та інших порушень вимог чинного законодавства йому не відомо.

З наданих пояснень ОСОБА_11 встановлено, що він неодноразова на прохання інших

військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 знимав котівку у банкоматах. Пояснив, що бачив, як капітан ОСОБА_2 передавав готівку солдату ОСОБА_1 у приблизно в розмірі 15тис.гривень. Про факти вимагання коштів, погроз військовослужбовцям та інших порушень вимлог чинного законодавства йому не відомо.

Листом начальника Північної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції від 06.02.2022 № 7 повідомлено начальника Управління з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, про те, що в ході проведення перевірки за фактом можливих неправомірних дій окремих посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно повноти та об`єктивності проведення службового розслідування за скаргою ОСОБА_1 встановлено, що 15.12.2022 за вих. № 8075 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовцю ОСОБА_1 була надіслана відповідь щодо проведення перевірки, за змістом відповіді ознак корупційних правопорушень не виявлено. В подальшому ОСОБА_1 повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що листом від 30.12.2022 за вих. 8681 йому надано роз`яснення, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо вже було вирішено по суті, повторно не розглядається та не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

З наявного в матеріалах справи копії листа начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_5 від 24.01.2023 за № 2/406 позивача було повідомлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 було проведено службову перевірку вказаних у скарзі (заяві про злочин) фактів порушень. Під час службової перевірки було встановлено, що за висновками службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_3 повідомлення про правопорушення не були підтверджені, порушень законодавства не було виявлено. Про йовірні факти вимагання хабара, командиром військової частини НОМЕР_5 було прийнято рішення про направлення копій матеріалів службового розслідування, провееденного у військовій частині НОМЕР_3 , за належністю, до Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднанних сил для прийняття правового рішення.Додатково визначені заядання командиру військової частини НОМЕР_3 про проведення перевірки питань позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії та додаткової грошової винагороди, накладання дисциплінарних стягнень, необхідності переведення до іншого підрозділу військової частини НОМЕР_3 під час розгляду скарги. Рішення командира військової частини НОМЕР_3 про результати перевірки буде доведено додаткове.У разі незгоди з прийнятим за зверненням рішенням, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду.

Позивач вважаючи свої права порушеними звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Вказане кореспондується також з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) (п. 5Положення №1153/2008).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на30 діб, строк дії якого продовжено: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022); з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (указ Президента України від 18.04.2022 №259/2022); з05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022).

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Відповідно до ст. 3 Статуту № 548-XIV військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 9 Статуту № 548-XIV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 9 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Положеннями ст. ст. 26, 27 Статуту № 548-XIV передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до ст. 49 Статуту № 548-XIV військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст. 83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1 розділу І Порядку службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

За змістом п. 1 розділу IV Порядку особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення.

Пунктом 3 розд. II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п. 5 розділу V Порядку № 608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Пунктом 6 розд. V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розд.VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Суд зауважує, що в всупереч зазначеним положенням, акт службового розслідування, який відображає виклад обставин, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлених за результатом службового розслідування відповідачем не наданий.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ввідповідачем взагалі порушені вимоги Порядку № 608, який при розгляді скарги позивача обмежився лише поясненнями військовослужбовців, а пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , взагалі слово в слово повторюють один одного.

Розглядаючи по суті позовні вимоги, суд встановив що відповідачем не доведено, що при розгляді скарги ОСОБА_1 були враховані належні докази, які спростували би обставини зазначені у скарзі щодо незаконних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_3 та притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Харківського зонального відділу Війської служби правопорядку ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у нездійсненні належної перевірки усіх обставин скарги/заяви про злочин, військовослужбовця ОСОБА_1 щодо незаконних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_3 .

Зобов`язати Харківський зональний відділ Війської служби правопорядку ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) вжити усіх належних заходів для перевірки обставин, викладених у скарзі/заяві про злочин військовослужбовця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо незаконних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_3 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,6 грн (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Заічко О.В.