Справа № 160/892/23
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2023 року Справа № 160/892/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Галайди А.В.,
представника позивача: Дубовик С.В.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.01.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 858,88грн.
На виконання вимог вказаної ухвали суду 23.01.2023 року позивачем 24.01.2023 року усунуті означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/892/23 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з 02.03.2023 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Крім того, вказаною ухвалою суду від 30.01.2023р. витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: належну (читабельну) копію листа-відмови Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.12.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2023р. вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/892/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.04.2023 року о 14:00 год.
Також вказаною ухвалою суду від 31.03.2023р. витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витяг з ІКП ОСОБА_1 №71040000 за період 2017-2023р.р. та письмові пояснення щодо того, чи зараховувалась сплата ОСОБА_1 єдиного внеску на суму 2754,20грн згідно з квитанцією №2 від 15.01.2020 року, якщо ні, то у зв`язку із чим.
Відповідно до довідки від 12.04.2023р. №1013, складеної секретарем судового засідання ОСОБА_2 , справа №160/892/23 була знята з розгляду 12 квітня 2023 року у зв`язку із тим, що суддя Турова О.М. приймала участь у проведенні круглого столу для суддів окружних адміністративних судів «Проблемні питання, які виникають в практиці адміністративних судів при вирішені спорів щодо захисту соціальних та інших прав військовослужбовців», що проводився ДРВ НШСУ.
Наступне підготовче судове засідання у справі призначено на 16.05.2023 року о 15:00год.
28.04.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційну-телекомунікаційну систему з використанням сервісу (vkz.court.gov.ua) в адміністративній справі №160/892/23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року клопотання представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в адміністративній справі №160/892/23 задоволено та призначено проведення розгляду справи №160/892/23 в режимі відеоконференції, надавши представнику позивача можливість участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
16.05.2023 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в яких зазначалося, що в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 відсутня сплата єдиного внеску у сумі 2754,20грн. згідно з квитанцією №2 від 15.01.2023р.
Також відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 31.03.2024р.надано зворотній бік інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 .
У підготовчому судовому засіданні 16.05.2023р. представником позивача заявлено усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження у справі задля надання часу на ознайомлення з додатковими поясненнями та доказами у справі, наданими відповідачем 16.05.2023р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 року клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого провадження у справі №160/892/23 задоволено, продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/892/23 до 07 червня 2023 року та призначено наступне підготовче судове засідання на 07 червня 2023 року об 11:00год.
- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо не повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на рахунок ОСОБА_1 на загальну суму 8262,54грн.;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/892/23 до 28.06.2023 року та призначено наступне підготовче судове засідання на 28.06.2023 року о 10:00 год.
08.07.2023 року до суду від представника позивача надійшли докази направлення відповідачу заяви про зменшення розміру позовних вимог.
27.06.2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зменшення розміру позовних вимог в адміністративній справі №160/892/23, закрито підготовче провадження та призначено справу №160/892/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09.08.2023 року о 10:00 год.
У судовому засіданні 09.08.2023р. представник позивача підтримав пред`явлений позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та, посилаючись на викладені у позові, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях доводи, просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засідання 09.08.2024р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому, як зазначено вище, 27.06.2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, з огляду на таке.
Протягом 2017-2020 років позивачем подано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки, як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме:
- за 2019 рік, граничний строк подання 04.05.2020, фактично подано 30.04.2020 року, з сумою нарахованого єдиного внеску за період січень - грудень 2019 року - 0,00грн.; сума чистого доходу, заявлена в податковій декларації/сума доходу, на яку нараховується ЄВ з урахуванням максимальних величин бази нарахування ЄВ/ - 0,00грн./0,00грн., реєстраційний номер 20511663;
- за 2020 рік, граничний строк подання 05.05.2021, фактично подано 26.02.2021 року, з сумою нарахованого єдиного внеску за період січень - лютий, червень - грудень 2020 року - 0,00грн.; сума чистого доходу, заявлена в податковій декларації/сума доходу, на яку нараховується ЄВ з урахуванням максимальних величин бази нарахування ЄВ/ - 0,00грн./0,00грн., реєстраційний номер 11556253.
- по строку 19.04.2018 року у сумі 2457,18грн. за 1 квартал 2018 року;
- по строку 02.05.2018 року у сумі 8448,00 грн. за 2017 рік;
- по строку 19.07.2018 року у сумі 2457,18 грн. за 2 квартал 2018 року;
- по строку 19.10.2018 року у сумі 2457,18 грн. за 3 квартал 2018 року;
- по строку 21.01.2019 року у сумі 2457,18 грн. за 4 квартал 2018 року;
- по строку 19.04.2019 року у сумі 2754,18 грн. за 1 квартал 2019 року;
- по строку 19.07.2019 року у сумі 2754,18 грн. за 2 квартал 2019 року;
- по строку 21.10.2019 року у сумі 2754,18 грн. за 3 квартал 2019 року;
- по строку 20.01.2020 року у сумі 2754,18 грн. за 4 квартал 2019 року;
- по строку 21.04.2020 року у сумі 2078,12 грн. за 1 квартал (січень-лютий) 2020року;
- по строку 20.07.2020 року у сумі 1039,06 грн. за 2 квартал (червень) 2020 року;
- по строку 19.10.2020 року у сумі 3178,12 грн. за 3 квартал 2020 року;
- по строку 19.01.2021 року у сумі 3300,00 грн. за 4 квартал 2020 року.
22.03.2018р. - 2457,18грн за 1 квартал 2018 року;
16.04.2018р. - 8448,00грн за 2017 рік;
10.07.2018р. - 2457,18грн за 2 квартал 2018 року;
17.10.2018р. - 2457,18грн за 3 квартал 2018 року;
11.01.2019р. - 2457,18грн за 4 квартал 2018 року;
15.04.2019р. - 2754,18грн за 1 квартал 2019 року;
16.07.2019р. - 2754,18грн за 2 квартал 2019 року;
08.10.2019р. - 2754,18грн за 3 квартал 2019 року;
19.07.2021р. - 1320,00грн частково за 4 квартал 2019 року.
При цьому, в ІКП 71040000 ОСОБА_1 за період з 01.01.2018р. по 01.02.2023р. відображені наступні операції:
- станом на 01.01.2018 року в ІКП обліковується переплата у сумі 1,10грн, яка зайво сплачена за 2016 рік;
- 22.03.2018 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 1 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 01.01.2018 у сумі 1,10грн., на 22.03.2018 переплата становить 2458,28грн.;
- по строку сплати 02.05.2018 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 2017 рік у сумі 8448,00грн. З урахуванням переплати на 19.04.2018 у сумі 8449,10грн., на 19.04.2018 переплата становить 1,10грн.;
- 10.07.2018 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 2 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 19.04.2018 у сумі 1,10грн., на 10.07.2018 переплата становить 2458,28грн.;
- по строку сплати 19.07.2018 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 2 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 10.07.2018 у сумі 2458,28грн., на 19.07.2018 переплата становить 1,10грн.;
- 17.10.2018 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 3 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 19.07.2018 у сумі 1,10грн., на 17.10.2018 переплата становить 2458,28грн.;
- по строку сплати 19.10.2018 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 3 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 17.10.2018 у сумі 2458,28грн., на 19.10.2018 переплата становить 1,10грн.;
- 11.01.2019 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 4 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 17.10.2018 у сумі 1,10грн., на 11.01.2019 переплата становить 2458,28грн.;
- по строку сплати 21.01.2019 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 4 квартал 2018 року у сумі 2457,18грн. З урахуванням переплати на 17.10.2018 у сумі 2458,28грн., на 21.01.2019 переплата становить 1,10грн.;
- 15.04.2019 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 21.01.2019 у сумі 1,10грн., на 15.04.2019 переплата становить 2755,28грн.;
- по строку сплати 19.04.2019 відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 15.04.2019 у сумі 2755,28грн., на 19.04.2019 переплата становить 1,10грн.;
- 16.07.2019 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 19.04.2019 у сумі 1,10грн., на 16.07.2019 переплата становить 2755,28грн.;
- по строку сплати 19.07.2019 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 16.07.2019 у сумі 2755,28грн., на 19.07.2019 переплата становить 1,10грн.;
- 08.10.2019 року платником здійснено оплату єдиного внеску за 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 19.07.2019 у сумі 1,10грн., на 08.10.2019 переплата становить 2755,28грн.;
- по строку сплати 21.10.2019 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 19.07.2019 у сумі 2755,28грн., на 21.10.2019 переплата становить 1,10грн.;
- по строку сплати 20.01.2020 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 4 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн. З урахуванням переплати на 21.10.2019 у сумі 1,10грн., на 20.01.2020 борг складає 2753,08грн.;
- по строку сплати 21.04.2020 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за січень та лютий 2020 року у сумі 2078,12грн. З урахуванням боргу на 20.01.2020 у сумі 2753,28грн., на 21.04.2020 борг складає 4831,20грн.;
- по строку сплати 20.07.2020 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за червень 2020 року у сумі 1039,06грн. З урахуванням боргу на 21.04.2020 у сумі 4831,20грн., на 20.07.2020 борг складає 5870,26грн.;
- по строку сплати 19.10.2020 року відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску за 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12грн. З урахуванням боргу на 20.07.2020 у сумі 5870,26грн., на 19.10.2020 борг складає 9048,38грн.;
ОСОБА_1 , не погодившись з зазначеною вимогою №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022р., звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про її оскарження.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року у справі №160/12414/22, яке набрало законної сили 22.11.2022р., позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022р.

При цьому, вищевказаним рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року у справі №160/12414/22, яке набрало законної сили 22.11.2022р., встановлено, що заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за оскаржуваною вимогою від 07.02.2022 №Ф-8486-56/482 У становить 11028,38грн., нарахована автоматично за період з IV квартал 2019 року по IV квартал 2020 року, включно, та визначена наступним чином та у такий період: за IV квартал 2019 року в сумі у сумі 2754,18, граничний строк сплати до 20.01.2020, з урахуванням часткової оплати, залишок несплачених нарахувань - 1433,08грн.; за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн., граничний строк сплати до 21.04.2020; за II квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020; за III квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 20.10.2020; за IV квартал 2020 року в сумі 3300,00 грн., граничний строк сплати до 20.01.2021. Водночас, матеріалами справи не встановлено, що у спірний період позивач, маючи статус арбітражного керуючого, здійснював незалежну професійну діяльність як арбітражний керуючий та отримував дохід від цієї діяльності у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок. Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, у спірний період позивач перебував у трудових відносинах. Так, відповідно до довідки Акціонерного товариства «Криворіжгаз» від 12 серпня 2022 року №36 ОСОБА_1 працює в АТ «Криворіжгаз» на посаді фахівця з публічних закупівель відділу тендерних закупівель з 21.01.2019 (наказ від 18.01.2019 №23-к). Згідно із відомостями за Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) у період 2019 по 2021 роки страхові внески за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачувались єдиним страхувальником за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_4 - Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»). Разом з тим, відповідачем доказів отримання позивачем інших доходів, аніж від трудової діяльності як найманим працівником у спірний період, суду не надано. Враховуючи те, що у спірний період позивач у розумінні Закону №2464-VI є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена оспорювана вимога, нараховано та сплачено роботодавцем, наведені обставини виключають обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще як самозайнятою особою. Нарахування ж ЄСВ позивачу у спірний період (з IV кварталу 2019 року по IV квартал 2020 року) як самозайнятій особі без доказів здійснення нею незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої діяльності, та при одночасному перебуванні позивача у трудових відносинах та сплати роботодавцем за нього ЄСВ, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо позивачем та його роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. При цьому, обставина перебування особи на обліку в податковому органі не змінює наведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється контролюючим органом незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем безпідставно здійснено повторне нарахування позивачу єдиного внеску, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що, не зважаючи на скасування у судовому порядку вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022р. на суму 11028,38грн., контролюючим органом не здійснено коригування відомостей в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей про наявність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 11028,38грн. і відповідно до ІКП 7104000 ОСОБА_1 станом на 01.02.2023р. за останнім так і обліковується заборгованість по єдиному внеску у сумі 11028,38грн.

В подальшому, 07 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з заявами про повернення коштів з рахунків 3556, в яких просив повернути йому помилково сплачені кошти з ЄСВ на загальну суму 11016,72грн, а саме:

- заява від 07.12.2022 року №80528/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 1 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 15.04.2019 року №2.;

- заява від 07.12.2022 року №80534/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 2 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 16.07.2019 року;

- заява від 07.12.2022 року № 80535/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 3 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 08.10.2019 року;

- заява від 07.12.2022 року №80536/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 4 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 15.01.2020 року.

Листом від 15.12.2022р. №72951/6/04-36-24-17-15 Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у поверненні вищевказаної переплати, посилаючись на те, що станом на 15.12.2022р. в інтегрованій картці платника відсутня переплата зазначеної суми єдиного внеску по коду бюджетної класифікації 710040000 та наявна заборгованість у сумі 11028,38грн.

Незгода позивача з відмовою відповідача у підготовці та поданні до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку про повернення ОСОБА_1 помилково сплачених ним коштів з ЄСВ стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

При цьому, в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 було сплачено кошти в рахунок ЄСВ за 4 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 15.01.2020 року у сумі 2754,18грн на старі реквізити контролюючого органу, а саме: Код платежу 70 , Код ЄДРПОУ отримувача 43145015, МФО 899998, Назва отримувача Головне управління у Дніпропетровській області, Бюджетний рахунок UA4020482), які зазначені в квитанції №2, в той час, як з 01.01.2020р. почали діяти нові реквізити контролюючого органу, а саме: Код платежу 70 , Код ЄДРПОУ отримувача 43145015, МФО 899998, Назва отримувача Головне управління у Дніпропетровській області, Бюджетний рахунок НОМЕР_3 . У зв`язку із цим ОСОБА_1 звернувся із запитом до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області щодо надання інформації чи зараховувались грошові кошти у розмірі 2754,20 грн. на рахунок ГУ ДПС у Дніпропетровській області, сплачені ним згідно з квитанцією №2 від 15.01.2020 як єдиний соціальний внесок, при цьому за відсутності їх зарахування, просив перерахувати 2754,20грн. на р/рUA4020436, отримувача ГУ ДПС у Дніпропетровській області, МФО 899998, , з призначенням платежу:*;101;, ОСОБА_1 , сплата ЄСВ за 10-12.2019, як зазначено у квитанції №2 від 15.01.2020р., проте Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області листом від 24.05.2023р. №09-06-11/7093 повідомило позивача, що старий рахунок відповідача закрито 01.01.2020р., а всі надходження, які відбувались на вищевказаний рахунок, повертались платникам, з огляду на що, позивачеві було рекомендовано звернутись з цим питанням до установи банку, з якого здійснювалось перерахування, що в подальшому і зробив позивач, внаслідок чого йому було повернуто вказані кошти. Зважаючи на наведене, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою зменшені позовні вимоги стосуються повернення позивачеві надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування саме на загальну суму 8262,54грн., а не на 11016,74грн, як первинно просив позивач. Вказана заява про зменшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду відповідно до ухвали суду від 28.06.2023р.

Отже, судом розглядаються позовні вимоги щодо повернення позивачеві надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування саме на загальну суму 8262,54грн.,

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» («Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань») в частині відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дає визначення поняттю працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, та визначене ним як основне згідно з поданою заявою (до відкликання) та відомостями, що обліковуються в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру на її підставі.

Згідно із пунктами 2, 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом першим пункту 1, пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, арбітражні керуючі. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З огляду на наведені норми права, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Вищевказана правова позиція відповідає висновку Верховного суду, викладеному у рішенні від 27 листопада 2019 року по справі №160/3114/19, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Як встановлено судом, позивач є арбітражним керуючим, який діє на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 18.04.2013 року №694, та перебуває на обліку в податкових органах Дніпропетровської області з 2013 року, а також є платником єдиного внеску.

Протягом 2019-2020 років позивачем подано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019-2020 роки, відповідно до яких позивачем не нараховувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також було вказано, що сума чистого доходу, заявлена в податковій декларації/сума доходу, на яку нараховується ЄВ, з урахуванням максимальних величин бази нарахування ЄВ, становить - 0,00грн.

Водночас, у період 2019-2020р.р. позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Криворіжгаз».

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року у справі №160/12414/22, яке набрало законної сили 22.11.2022р., встановлено, що відповідно до довідки Акціонерного товариства «Криворіжгаз» від 12 серпня 2022 року №36 ОСОБА_1 працює в АТ «Криворіжгаз» на посаді фахівця з публічних закупівель відділу тендерних закупівель з 21.01.2019 (наказ від 18.01.2019 №23-к). Згідно із відомостями за Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) у період 2019 по 2021 роки страхові внески за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачувались єдиним страхувальником за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_4 - Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»). Разом з тим, відповідачем доказів отримання позивачем інших доходів, аніж від трудової діяльності як найманим працівником у спірний період, суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В матеріалах справи, що розглядається, також відсутні докази того, що протягом 2019 року позивач, маючи статус арбітражного керуючого, здійснював незалежну професійну діяльність як арбітражний керуючий та отримував дохід від цієї діяльності.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджено, що позивачем у 2019 році було самостійно сплачено єдиний внесок за 1-3 квартали 2019 року на загальну суму 8262,54грн., а саме: 15.04.2019р. - 2754,18грн за 1 квартал 2019 року, 16.07.2019р. - 2754,18грн за 2 квартал 2019 року та 08.10.2019р. - 2754,18грн за 3 квартал 2019 року, яка була зарахована контролюючим органом як сплата єдиного внеску по фізичній особі, яка займається незалежною професійну діяльністю, за 1-3 квартали 2019 року, що відображено в ІКП 71040000 позивача.

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява № 39766/05), Щокін проти України (заяви № № 23759/03 та 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Враховуючи те, що протягом 2019 року позивач у розумінні Закону №2464-VI є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у цей період нараховано та сплачено роботодавцем, наведені обставини виключають обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще й як самозайнятою особою.

Нарахування ж ЄСВ позивачеві контролюючим органом у спірний період (за 1-3 квартали 2019 року) як самозайнятій особі без доказів здійснення ним незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої діяльності, та при одночасному перебуванні позивача у трудових відносинах та сплати роботодавцем за нього ЄСВ, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо позивачем та його роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

При цьому обставина перебування особи на обліку в податковому органі не змінює наведених висновків, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється контролюючим органом незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем безпідставно здійснено нарахування позивачеві єдиного внеску за 1-3 квартали 2019 року та, відповідно, позивачем помилково було сплачено кошти у загальному розмірі 8262,54грн. в рахунок оплати ЄСВ за цей період.

Також слід зазначити, що з аналогічних вищенаведеним підстав суд у рішенні від 20.10.2022 року у справі №160/12414/22 дійшов висновку про безпідставність нарахування контролюючим органом позивачеві ЄСВ за період з 4 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року як самозайнятій особі без доказів здійснення ним незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої діяльності, та при одночасному перебуванні позивача у трудових відносинах і сплати роботодавцем за нього ЄСВ, що, в свою чергу, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо позивачем та його роботодавцем) та суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску, у зв`язку з чим визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022р. на суму 11028,38 грн., нараховану за період з 4 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року.

Разом з цим, враховуючи досліджені судом відомості з інтегрованої картки платника ЄСВ 71040000 ОСОБА_1 за період з 01.01.2018р. по 01.02.2023р., згідно з якими станом на 01.01.2019р. у позивача була відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ, а навпаки була переплата у розмірі 1,10грн, а також зважаючи на зроблені судом висновки у цій справі та у справі №160/12414/22 про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплачувати ЄСВ за 2019-2020 роки та, відповідно, про безпідставність визначення відповідачем позивачеві боргу з ЄСВ на суму 11028,38 грн., нараховану за період з 4 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022р., яка визнана судом протиправною і скасована, суд доходить висновку про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача, викладених в листі від 15.12.2022р. №72951/6/04-36-24-17-15 про відмову у поверненні позивачеві помилково сплачених в рахунок ЄСВ коштів, відносно наявності у позивача станом на 15.12.2022р. заборгованості з ЄСВ у сумі 11028,38грн. та відсутності будь-якої переплати.

З огляду на наведене у сукупності, суд констатує відсутність у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску як самозайнятою особою у період 1-3 квартали 2019 року та, відповідно, факт помилкової сплати позивачем коштів у загальному розмірі 8262,54грн. в рахунок оплати ЄСВ за цей період, при цьому, у позивача фактично відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ за період з 01.01.2018р. по 01.02.2023р., в тому числі станом на час його звернення до відповідача з заявами від 07.12.2022р. про повернення помилково сплачених коштів згідно з квитанціями від 15.04.2019р. (за 1 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн), від 16.07.2019 року (за 2 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн) та від 08.10.2019 року (за 3 квартал 2019 року у сумі 2754,18грн), відтак, сплачені позивачем кошти у загальній сумі 8262,54грн. є помилково/надміру сплаченими.

Підпунктом 14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з п.п.14.1.182 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету та/або на єдиний рахунок від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань, та у випадках, передбачених статтею 35-1 цього Кодексу.

Приписами п.п.17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України визначено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1 ст. 43 ПК України).

Згідно з п.43.2 ст. 43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені (п.43.3 ст.43 ПК України).

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (п.43.4 ст.43 ПК України).

В силу приписів абз.1 п.43.5 ст.43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до абз.3, 4 п.43.5 ст.43 ПК України на підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку (п.43.6 ст.43 ПК України).

Відповідно до ч.13 ст.9 Закону №2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У свою чергу, підзаконним нормативно-правовим актом, який визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом №2464-VI покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок, є Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021р. №417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.09.2021р. за №1185/36807 (далі Порядок №417).

Згідно з п.5 Порядку №417 повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Кодексом та іншими законами, на рахунок 3556; 5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Пунктом 6 Порядку №417 визначено, що повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів. У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку. Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог статті 43 Кодексу. Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто.

Відповідно до п.9 Порядку №417 у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі - Висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви.

Згідно з п.10 Порядку №417 заява залишається без задоволення у таких випадках:

невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

недостовірність викладеної у Заяві інформації;

подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій;

ненадання документа, що додається до Заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку №417 передбачено, що у разі відмови в задоволенні Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у терміни, визначені пунктом 9 цього Порядку, надає Платнику повідомлення з відмовою у поверненні коштів за підписом керівника цього підрозділу із зазначенням причин такої відмови. У разі подання Заяви в електронній формі таке повідомлення надається через електронний кабінет.

За приписами п.12 Порядку №417, у разі якщо за результатами розгляду Заяви встановлено правомірність повернення коштів самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів, формує та реєструє в Журналі Висновок. На кожний сформований Висновок накладається кваліфікований електронний підпис керівника структурного підрозділу, що сформував Висновок. Сформований Висновок з накладеним кваліфікованим електронним підписом самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, засобами інформаційно-телекомунікаційної системи діловодства надсилає до самостійного структурного підрозділу територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку. Усі реквізити Висновку, в тому числі кваліфікований електронний підпис, посада, власне ім`я та прізвище керівника самостійного структурного підрозділу територіального органу ДПС, який підписав Висновок, мають бути візуалізовані. У разі відсутності технічної можливості сформувати та підписати Висновок засобами інформаційно-телекомунікаційної системи податкових органів, самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, формує такий Висновок у паперовій формі, підписує його та разом із супровідним листом надає структурному підрозділу територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку. Самостійним структурним підрозділом територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, ведеться облік Висновків та заключень територіальних органів ДПС на повернення коштів, які надійшли з єдиного рахунку на рахунок 3556 внаслідок виявлення технологічної та/або методологічної помилки (підпункт 5 пункту 5 цього Порядку) (далі - Заключення) в розрізі символів звітності в порядку черговості їх отримання цим структурним підрозділом.

Згідно з п.13 Порядку №417 на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» (далі - система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства). Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556.

З аналізу викладеного слідує, що контролюючий орган за результатами розгляду заяви платника податків про повернення надміру/помилково сплачених коштів з ЄСВ та у разі відсутності законодавчо мотивованих підстав для відмови у задоволенні такої заяви зобов`язаний підготувати висновок та розрахунковий документ на повернення надміру/помилково сплачених коштів ЄСВ за формами, передбаченими Порядком №417, а відповідний орган Державної казначейської служби, до якого надійде такий розрахунковий документ, зобов`язаний здійснити повернення платнику надміру сплачених ним сум єдиного внеску.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач помилково/надміру сплатив зобов`язання з ЄСВ за 1-3 квартали 2019 року у загальній сумі 8262,54грн., у зв`язку із чим в подальшому звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з відповідними заявами про повернення коштів з рахунків 3556, в яких просив повернути йому помилково сплачені кошти з ЄСВ на загальну суму 8262,54грн., а саме:

- заява від 07.12.2022 року №80528/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 1 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 15.04.2019 року №2.;

- заява від 07.12.2022 року №80534/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 2 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 16.07.2019 року;

- заява від 07.12.2022 року № 80535/6 про повернення коштів у сумі 2754,18грн, сплачених за 3 квартал 2019 року згідно з квитанцією від 08.10.2019 року.

У той же час, відповідач жодних дій по складанню висновку та розрахункового документа на повернення надміру сплачених позивачем коштів ЄСВ за формами, передбаченими Порядком №417, та поданню такого розрахункового документа до органу казначейської служби не вчинив, безпідставно та протиправно відмовивши позивачеві у вчиненні таких дій листом від 15.12.2022р. №72951/6/04-36-24-17-15, з посиланням на наявність у позивача станом на 15.12.2022р. заборгованості з ЄСВ у розмірі 11028,38грн., якої, як встановлено судом, з урахуванням скасування рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 року у справі №160/12414/22, яке набрало законної сили 22.11.2022р., вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8486-56/482 У від 07.02.2022р. на суму 11028,38 грн., у позивача фактично не існувало.

При цьому, доводи відповідача відносно того, що визнання судом противоправною вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску не є підставою для внесення змін до ІКП в частині скасування нарахувань з ЄСВ є безпідставними та не базуються на нормах чинного законодавства, позаяк відсутність у рішенні суду про скасування вимоги про сплату боргу з ЄСВ вимог зобов`язального характеру щодо коригування інтегрованої картки позивача після скасування виставленої останньому вимоги не звільняє відповідача від покладеного на нього обов`язку діяти у відповідності до вимог законодавства України та провести відповідні коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки платника податків, який продовжує знаходитись на обліку у контролюючих органів, згідно з рішенням суду, що набрало законної сили.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відмовляючи позивачеві листом від 15.12.2022р. №72951/6/04-36-24-17-15 у складанні висновку та розрахункового документа на повернення надміру сплачених позивачем коштів ЄСВ у розмірі 8262,54грн. за формами, передбаченими Порядком №417, та поданню такого розрахункового документа до органу казначейської служби, відповідач діяв протиправно, тим більше, що останнім не наведено та не доведено існування на час такої відмови визначених пунктом 10 Порядку №417 підстав для залишення заяви позивача про повернення надміру сплачених коштів ЄСВ без задоволення.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 суми надміру та/або помилково сплачених ним коштів з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8262,54грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що судом встановлена протиправність відмови відповідача у поверненні позивачеві суми надміру/помилково сплаченого ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8262,54грн., а також враховуючи, що приписами Порядку №417 встановлено алгоритм дій контролюючого органу у разі наявності підстав для задоволення заяви про повернення надміру/помилково сплачених коштів ЄСВ, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку є саме зобов`язання відповідача сформувати висновок та розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, щодо повернення ОСОБА_1 надміру сплачених ним коштів з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8262,54грн. та подати цей розрахунковий документ до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для повернення вказаних коштів на банківські реквізити ОСОБА_1 : на рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», номер рахунку UA0400600, код отримувача: .

Враховуючи викладене у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 858,88грн., понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, підлягають відшкодуванню на користь позивача шляхом стягнення вказаної суми коштів з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 суми надміру та/або помилково сплачених ним коштів з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8262,54грн. (вісім тисяч двісті шістдесят дві гривні 54 копійки).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) сформувати висновок та розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, щодо повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) надміру сплачених ним коштів з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 8262,54грн. (вісім тисяч двісті шістдесят дві гривні 54 копійки) та подати цей розрахунковий документ до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області для повернення вказаних коштів на банківські реквізити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ): на рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», номер рахунку UA0400600, код отримувача: .

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 858,88грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова