Справа № 607/17012/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2024 Справа №607/17012/24 Провадження №2-а/607/349/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката Бутрина С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 липня 2024 року біля 15 год. 37 хв. він керував транспортним засобом на автодорозі М 19 в сторону м. Тернополя та мав намір повернути в с. Стегниківці Тернопільського району, при цьому перед початком руху водій та пасажир пристебнулися пасками безпеки, чим не порушували вимог п. 2.3. в. ПДР України. Під`їжджаючи до повороту з головної дороги на другорядну дорогу, що веде у вищеназваний населений пункт водій завчасно увімкнув правий покажчик повороту та в дзеркало заднього виду побачив, як за ним рухається та наздоганяє поліцейський автомобіль із включеними проблисковими маячками.

Завершивши маневр повороту праворуч, водій ОСОБА_1 припаркував автомобіль на узбіччі дороги, вимкнув двигун та відстібнув пасок безпеки, очікуючи приїзду працівників поліції.

При розмові працівник патрульної поліції, на прохання водія, не пояснив законну причину зупинки автомобіля, не вказав, які вимоги ПДР України він порушив.

Працівник патрульної поліції відразу вказав на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, про порушення водієм вимог п. 2.3.в. ПДР України (не був пристебнутий пасками безпеки), поліцейський не вказував, не надав водію доказів, які б свідчили про те, що він керував транспортним засобом у вказаний період та годину без застосування пасків безпеки, а запросив водія для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який складений 21 липня 2024 року о 16 год. 03 хв., а постанова про порушення вимог п. 2.3. в. ПДР України, складена після цього, а саме 21 липня 2024 року о 16 год. 38 хв.

З огляду на вказане, позивач просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 , визнати незаконною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді від 06 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

19 серпня 2024 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від ГУНП в Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що 21 липня 2024 року близько 15 год. 37 хв. на 309 км автодороги М-19 в с. Івашківці Тернопільського району Тернопільської області, позивач керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Під час зупинки ТЗ працівниками поліції було встановлено, що позивач не був пристебнути ременем безпеки, про що йому було повідомлено. Після встановлення особи водія, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ним правопорушення, повідомлено яка справа розглядається та що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, та ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Після дослідження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, заслухавши та врахувавши його усні пояснення поліцейським СРПП Відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено на позивача постанову серії ЕНА № 2651904 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Крім того, згідно ст. 266 КУпАП, на місці зупинки ТЗ ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «DragerAlcotest», внаслідок чого на позивача було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, підтверджується відео з боді-камери працівників поліції, де зафіксовано, що позивач не заперечує проти інкримінованого йому правопорушення, визнає вживання алкоголю перед тим як сісти за кермо.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення ПДР, а тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи, тому позов до задоволення не підлягає.

З огляду на вказане, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність.

26 серпня 2024 року судом зареєстроване заперечення ОСОБА_1 на відзив, у якому він просив позов задовольнити. Суду пояснив, що зовсім не вбачається доказів, які б вказували на законність зупинки працівників поліції, оскільки на відео видно, що автомобіль перебуває в нерухомому стані, та напротязі всього періоду відеозйомки не вказують про порушення водієм вимог ПДР за ч. 5 ст. 121 КУпАП. На відео відсутні докази складання відповідачем постанови про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, про оскаржувану постанову відповідач зовсім не вказує та не складає в присутності водія, а тільки в кінці події водію вручили оскаржувану постанову.

Крім цього, зауважує, що запис відеофіксації про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП починається в 15 год. 39 хв., а в оскаржуваній постанові вказаний час вчинення правопорушення о 16 год. 33 хв. і цієї події на відео не зафіксовано, хоча із відеозапису вбачається, що всі події по запису закінчуються о 16 год. 14 хв. та зібрані всі адміністративні матеріали про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що працівники патрульної поліції грубо порушили свої посадові обов`язки при оформленні постанови про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 5 ст. 121 КУпАП, першочергові їх дії були незаконні, що в подальшому слід вважати і наступні їх дії незаконними при оформленні постанови без присутності позивача, а тому просить постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив задовольнити. Суду пояснив, що він 21 липня 2024 року дійсно керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», разом з ним в салоні автомобіля перебував його товариш ОСОБА_3 . Проте, на час вчинення інкримінованого позивачу правопорушення, він не здійснював рух, а зупинився обабіч дороги, оскільки очікував на товариша, коли до нього під`їхали працівники поліції. Коли він керував автомобілем, то був пристебнутий паском безпеки.

Представник позивача, адвокат Бутрин С. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що на відеозаписі, наданому працівниками поліції до відзиву, відсутній факт зупинки транспортного засобу працівниками поліції та керування ОСОБА_1 транспортним засобом без паска безпеки.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він 21 липня 2024 року їхав з риболовлі, поверталися автомобілем «ВАЗ 2103». водієм якого був ОСОБА_1 Рухалися зі сторони м. Збараж в напрямку с. Стегниківці. По дорозі водій звернув з головної дороги та зупинився обабіч польової дороги. В подальшому до них під`їхали працівники поліції службовим автомобілем та повідомили водію, що він вживав алкоголь. Щодо керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки працівники поліції не повідомляли. Під час руху автомобіля, водій та всі в транспортному засобі були пристебнуті, проте відстібнули паски безпеки після зупинки автомобіля, оскільки очікували товариша близько 5 хв.

Отож, судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП за те, що він 21 липня 2024 року о 16 годині 33 хвилин в селі Івашківці дорога М19, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Частиною п`ятою ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

За змістом п. 2.3в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Оглядом матеріалів диску, наданого суду представником відповідача встановлено наявність відеозаписів. Водночас, на відеозаписі не зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2103. Розпочинається цей запис із моменту, коли працівник поліції підходить до нерухомого автомобіля, який знаходиться обабіч дороги. Працівник поліції повідомляє водію ОСОБА_1 , що відбувається відеофіксація події та запитує водія щодо вживання алкоголю. Водій не заперечує факт керування автомобілем, в автомобілі знаходиться пасажир. В подальшому водію пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Упродовж усього відеозапису працівник поліції не повідомляє водію, що він керував автомобілем, будучи не пристебнутим паском безпеки, та не зафіксовано на відеозаписі процес розгляду справи за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відтак, щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.3.в. ПДР України, то оглядом відеозапису судом не встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , був не пристебнутим ременем пасивної безпеки, оскільки на відеозаписі не зафіксовано руху транспортного засобу та його зупинки.

Натомість показами свідка ОСОБА_3 спростовуються обставини, викладені у спірній постанові. Свідок пояснював під присягою, що водій ОСОБА_1 був пристебнутий паском безпеки коли автомобіль рухався.

За встановлених обставин, суд виснує, що до матеріалів справи не долучено належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 21 липня 2024 року керував транспортним засобом ВАЗ 2103 та був не пристебнутий ременем безпеки.

Відтак, судом не встановлено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Представником ГУНП в Тернопільській області не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованих адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП для притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року, слід задовольнити шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 605,60 грн.

На підставі ст.ст. 9, 121, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2651904 від 21 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять),60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддя О. Герчаківська