Справа № 120/8237/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 вересня 2024 р. Справа № 120/8237/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області (далі- прокуратура) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (далі Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, інспекція , позивач) до Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (далі- Махнівська сілська рада Хмільницького району Вінницької області, сільська рада, відповідач) із позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не забезпечення встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати забезпечити встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправною бездіяльністю сільської ради щодо не встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та не внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру.

При цьому, керівник прокуратури вказує на те, що ландшафтний заказник місцевого значення "Перемога" є національним надбанням та потребує особливого режиму охорони.

Відтак, не виділення ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" створює ризики для нормального функціонування заказника, що може призвести до негативного впливу на нього.

Ухвалою від 27.06.2024 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

02.08.2024 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в позові та вказав на те, що перший примірник охоронного зобов`язання не підписувався радою та не є зрозумілим, чому попередній землекористувач не встановив межі.

14.08.2024 р. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ландшафтний заказник місцевого значення "Перемога" розташований на території Махнівської сільської ради. В липні 2023 р. ландшафтний заказник передано відповідачеві про що складено охоронне зобов`язання. Відтак, саме рада має встановити межі ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості)

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, судом встановлено наступне.

Відповідно до рішення Вінницької обласної ради від 02.03.2010 р. №968 доведено перелік територій природно - заповідного фонду місцевого значення серед яких зазначено ландшафтний заказник місцевого значення "Перемога".

Відповідно до п. 1.3. Положення про ландшафтний заказник місцевого значення "Перемога" він входить до складу природно- заповідного фонду України, охороняється як національне надбання. Територія, якій надано статус Заказника не вилучається з користування Землекористувача (п.1.4 Положення). Межі Заказника встановлюються відповідно до законодаства (п. 1.6 Положення).

07.07.2023 р. видано охоронне зобов`язання стосовно ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога", яким передано Махнівській сільській раді даний заказник під охорону.

Таким чином, з дня передачі ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" раді, саме остання має вчинити відповідні щодо збереження заказника.

Як встановлено судом, з метою вивчення стану дотримання вимог природоохоронного та земельного законодавства на території Хмільницького району, керівник Хмільницької окружної прокуратури листом від 26.04.2024 р. за № 56/2- 734вих- 24 звернувся до Вінницької обласної військової адміністрації, в якому просив надати інформацію про те, чи наявні документи стосовно ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога".

За наслідком розгляду поданого звернення, листом від 02.05.2024 р. за вих. №01-15-01/1508 Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької ОВА надано копії документів та вказано, що проект землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" не надходив.

Хмільницькою окружною прокуратурою до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області направлено лист № 56/2-733 вих-24 від 26.04.2024 р. щодо надання інформації про те, чи вживались заходи в тому числі в судовому порядку стосовно дотримання Махнівською сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища.

Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області листом від 02.05.2024 № 1866/12/24 повідомлено, що не здійснювались заходи нагляду стосовно дотримання Махнівською сільською радою вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища в частині охорони ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога".

В подальшому, керівник Хмільницької окружної прокуратури листом від 29.05.2024 за № 56/2-912 вих-24 звернувся до начальника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просив надати інформацію чи проводились роботи з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та чи вносились відомості про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру.

За наслідком розгляду звернення управління листом від 07.06.2024 р. за вих. №0-2-0.6-5081/2-24 вказало, що роботи з винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) не проводились та в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога".

Крім того, керівник Хмільницької окружної прокуратури звернувся до Махнівської сільської ради з листом від 26.04.2024 р. за № 56/2-735 вих-24, в якому просив надати інформацію чи виготовлявся проект землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та чи виносились межі в натурі.

За наслідком розгляду цього листа рада листом від 02.05.2024 р. за вих.№98 повідомила, що межі не виносились та проекти не виготовлялись з підстав обмеження бюджетних коштів.

Хмільницькою окружною прокуратурою до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області направлено лист від 15.05.2024 р. за № 56/2-839 вих-24 щодо надання інформації про те, чи вживались чи плануються вживатись заходи в тому числі в судовому порядку щодо зобов`язання забезпечити проведення робіт з встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості).

Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області листом від 27.05.2024 р. № 2237/12/24 повідомлено, що Інспекція не планує вживати заходи в тому числі в судовому порядку .

Щодо наявності підстав для представництва прокурором державних інтересів від імені Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, то суд зазначає наступне.

Прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 23.10.2018 у справі № 906/240/18.

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, звертаючись до суду з позовом, прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу

Таким чином, при зверненні з позовом прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Суд також враховує, що бездіяльність компетентного органу не обов`язково повинна носити умисний характер достатньо самого факту наявності бездіяльності, яка може також виявлятися у пасивній поведінці, неможливості реалізувати відповідні повноваження з незалежних від органу причин, тощо.

З матеріалів справи видно, що на підставі положень ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 КАС України прокурор звернувся із листом від 15.05.2024 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області з приводу здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Махнівською сільською радою, просив також повідомити чи не планує Інспекція самостійно звертатися до суду з позовом та чи немає заперечень щодо звернення окружної прокуратури з відповідним позовом.

Листом від 27.06.2024 Державна екологічна інспекція у Вінницькій області повідомила прокурора, що Інспекція не має наміру звертатись до суду по прричині відсутності фінансування на сплату судового збору.

Отже, прокурор правомірно та за наявності відповідних підстав звернувся до адміністративного суду з позовом для забезпечення представництва в суді законних інтересів держави, захист яких не здійснює уповноважений орган державної влади Державна екологічна інспекція у Вінницькій області.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується наступними мотивами.

Частиною першою статті 4 Закону України від 25.06.1991 № 1264-ХІІ "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі Закон № 1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1264-ХІІ державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Пунктом "і" частини першої статті 19 Закону № 1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно з частиною другою статті 61 Закону № 1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Частинами другою, третьою статті 2 ЗК України (далі ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з пунктом "в" частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Пунктами "д", "к" частини 1 статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Стаття 43 ЗК України визначає, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частиною восьмою статті 79 ЗК України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України № 2456-ХІІ від 16.06.1992"Про природно-заповідний фонд України" (далі Закон № 2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону № 2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону № 2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно із статтею 1 Закону України № 858-IV від 22.05.2003 "Про землеустрій" (далі Закон № 858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону № 858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно зі статтею 20 Закону № 858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону № 858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону № 858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Наведене убезпечує від використання землі на території природно-заповідного фонду (в тому числі заказника) не за цільовим призначенням та запобігає її протиправному привласненню.

Відповідач в ході розгляду справи не спростував, аргументи позивача щодо зобов`язання вчинити необхідні дії щодо забезпечення проведення робіт із організації і винесення меж територій об`єкта природно-заповідного фонду, винесення їх в натурі (на місцевості) та внесення інформації до Державного земельного кадастру.

Посилання відповідача на те, що з 2010 р. по 2023 р. попередній землекористувач не встановив межі, суд до уваги не приймає, адже з липня 2023 р. заказник перебуває під охороною та в користуванні ради, а отже саме остання має встановити межі і внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не забезпеченні встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру.

Як наслідок підлягає задоволенню вимога про зобов`язання забезпечити встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області щодо не забезпечення встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру..

Зобов`язати Махнівську сільську раду Хмільницького району Вінницької області забезпечити встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку ландшафтного заказника місцевого значення "Перемога" до Державного земельного кадастру.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області (вул. Чорновола В`ячеслава, 34, м. Хмільник, Вінницька область).

Позивач: Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (вул. 600-річчя,19, м.Вінниця, ).

Відповідач: Махнівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області (вул. Нікольського, 15, с. Махнівка, Вінницька область, )

Повний текст рішення сформовано 30.09.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна