Справа № 460/1514/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2024 року м. Рівне №460/1514/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно до частини 1, 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020 - 2022 роки;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити з 14.08.2023 пенсію за віком відповідно до частини 1, 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка призначається вперше, виходячи із заробітної плати за період з страхового стажу починаючи з 01.07.2000 та з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що з 05.09.2005 позивач перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію, яка обчислюється як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу». Позивач, маючи право обирати вид пенсії, 14.07.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка призначається вперше, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 та із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки, однак їй було відмовлено у зв`язку з недоцільністю. Позивач вважає таку відмову протиправною, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.03.2024 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що оскільки позивач з 2005 року стала учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за віком, яка є в розумінні Закону України «Про державну службу», то підстави для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, за нормами Закону № 1058 відсутні. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розпорядженням Рівненського окружного адміністративного суду № 103 від 21.02.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 460/1514/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 головуючою суддею по розгляду справи № 460/1514/24 визначено суддю Поліщук О.В.

Ухвалою суду від 22.02.2024 адміністративну справу прийнято до свого провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 15.09.2005 їй призначено пенсію за віком на умовах Закону України «Про державну службу».

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 та із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки відповідно до частини першої та другої статті 40 Закону України №1058-IV.

Листом № 31878-29091/С-02/8-1700/23 від 15.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивачу, що в автоматичному режимі переведення на пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не проводилося, оскільки у разі здійснення такого переведення розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 зменшиться. Пенсійний орган зауважує, що оскільки позивач реалізувала своє право на призначення пенсії за віком 15.09.2005 та з 15.09.2005 обрала отримання пенсії за віком на умовах Закону України "Про державну службу», то підстави для обчислення пенсії пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020, 2021, 2022 роки, відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою 3 статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу 15.09.2005 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Пунктом 13 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

14 серпня 2023 року позивач звернулась до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, що не заперечується відповідачем.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом № 31878-29091/С-02/8-1700/23 від 15.09.2023 повідомило позивачу, що при призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії буде меншим, ніж розмір пенсії, яку наразі отримає позивач, відтак переведення на пенсію за віком на умовах вказаного Закону не проводилося, що свідчить про фактичну відмову пенсійного органу у проведенні такого призначення пенсії.

Однак суд не погоджується з доводами відповідача про недоцільність переведення позивача з пенсії за віком за Законом України «Про Державну службу» на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через те, що розмір пенсійної виплати зменшиться, позаяк такі доводи є необґрунтованими, оскільки саме пенсіонер має право вирішити, який вид пенсії він бажає отримувати за умови додержання вимог, передбачених законом. Це означає, що за умови, якщо пенсіонер має право на виплату за декількома законами одночасно, і усі необхідні вимоги для цього дотримані, він вправі самостійно обрати вид своєї пенсії.

Суд зауважує, у відповідача не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії, а у позивача наявні умови, передбачені статтею 26 Закону № 1058-IV для реалізації права на одержання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати здійснити таке призначення пенсії.

Стосовно вимоги здійснювати виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки, суд зазначає таке.

Листом № 31878-29091/С-02/8-1700/23 від 15.09.2023 відповідач повідомив позивача, що при проведенні розрахунків його пенсії за віком на умовах Закону № 1058-IV з метою визначення доцільності переведення на пенсію за віком за таким Законом застосовано середню заробітну плату 7405,03 (з розрахунку: 3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197). Відтак, відповідач вважає, що підстав для застосування положень частини другої статті 40 Закону № 1058-IV при переведенні з пенсії за віком, призначеної на умовах Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає.

Вказане свідчить, що при здійсненні такого розрахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було застосовано середню заробітну плату ( дохід) в України, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки, яка становить 3764,40 грн.

Відтак, відповідач вважає, що показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, який він був на момент первинного призначення пенсії за віком, у зв`язку з тим, що в даному випадку має місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (за віком), але за іншим законом, однак суд критично оцінює такі доводи відповідача з огляду на наступне.

Умови призначення пенсії за віком визначені у статті 26 Закону № 1058-ІV. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Разом з тим, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII (чинній на момент призначення позивачу пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного

віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що виплата пенсії за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ, не входить до правового регулювання Закону № 1058-ІV, а регулюється виключно Законом України "Про державну службу", оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб. Крім того, для вказаних осіб статтею 37 Закону України "Про державну службу" передбачений особливий порядок обчислення розміру пенсії виходячи виключно від заробітної плати цього державного службовця.

Відтак, позивачу з 15.09.2005 призначено пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше 14.08.2023. Тобто, розрахункова величина "середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески" для обчислення розміру пенсійної виплати позивачу не враховувалася, та, відповідно, за 2014-2016 роки не може бути застосована при визначення пенсійної виплати за віком позивачу.

При цьому, покликання відповідача на положення частини третю статті 45 Закону № 1058-IV, як на підставу для незастосування у разі призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV показника середньої заробітної плати за три попередні роки є безпідставним, оскільки цією нормою передбачено можливість застосуванням того показника середньої заробітної плати (доходу), який уже враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Однак, як встановлено судом, під час обчислення пенсії позивачу з 15.09.2005 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався, що виключає можливість врахування іншого показника ніж за три роки, що передують призначенню пенсії за нормами Закону № 1058-IV у 2023 році.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення, перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону № 1058-IV.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.06.2024 у справі № 460/51067/22.

Відтак, доводи відповідача про те, що позивач вже отримувала пенсію за віком на підставі Закону № 3723-XII, а тому призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, суд відхиляє, адже в даному випадку пенсія за віком на підставі Закону № 1058-IV вважається такою, що призначена позивачу вперше, оскільки з 15.09.2005 остання отримувала пенсію за віком на підставі Закону № 3723-XII.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області мало призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021 та 2022 роки, тобто показник середньої заробітної плати мав враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо вимоги позивача виплатити виплачувати йому пенсію за віком виходячи із заробітної плати за період з страхового стажу починаючи з 01.07.2000, суд зазначає наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Так, згідно статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01.07.2000, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Отже, Закон № 1058-IV встановлює, що заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв може враховуватись при обчисленні пенсії не лише в тому випадку, якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, а й за бажанням самих пенсіонерів.

Суд зауважує, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо призначення пенсії позивачу на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні перерахунку та виплати будуть порушені, як наслідок згадані вимоги є передчасними і не підлягають задоволенню.

Відтак, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020 - 2022 роки та зобов`язати відповідача призначити та виплатити з 14.08.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка призначається вперше із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, відтак за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020 - 2022 роки

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 14.08.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка призначається вперше із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020, 2021 та 2022 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області суму судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя О.В. Поліщук