Справа № 300/5015/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2024 р. справа № 300/5015/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боброва Ю.О.,
секретаря судового засідання Щерб`як Д.І.,
представника позивача Яблончука В.Й.,
представника відповідача Заника О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування в частині наказу, стягнення коштів,-
Позовні вимоги обґрунтовані наступними фактичними обставинами та нормами законодавства.
Позивач з 09.03.2022 проходить військову службу в ЗС України за призовом під час мобілізації у зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану, на даний час на посаді командира 4-го батальйону охорони в/частини НОМЕР_1 , у військовому званні підполковник.
Відповідно до наказу командира в/частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 за №297 комісією цієї в/частини проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов щодо незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Разом з тим, позивач вважає, що комісією в порушення статей 84, 85 Дисциплінарного статуту ЗС України та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗС України, затвердженої наказом МО України №608 від 21.11.2017, вказані вище висновки зроблені на підставі необ`єктивних, неповних і хибних даних. Його вина у неналежному виконанні службових обов`язків, зокрема, й щодо порушення правил обліку особового складу, не доведена у ході службового розслідування, яке проведено формально. Тому, відсутній причинний зв`язок з настанням наслідків у вигляді незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 в сумі 250263,20 грн. Так, у ході службового розслідування встановлено, що про факт обрання 08.04.2023 солдату ОСОБА_2 запобіжного заходу тримання під вартою у зв`язку зі скоєнням кримінального правопорушення було доведено до командування в/частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, відповідних заходів щод припинення виплати грошового забезпечення вжито не було.
Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, визнати протиправними дії командира в/частини НОМЕР_1 та скасувати наказ від 16.05.2024 №80од Про результати службового розслідування по факту незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 в частині пунктів 3, 8 та 10. Крім того, просить стягнути з в/частини НОМЕР_1 на його користь безпідставно проведені на підставі цього наказу відрахування з грошового забезпечення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 27-28).
Відповідно до ухвал суду від 28.06.2024 та від 10.07.2024 заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову залишені без розгляду у зв`язку з невідповідністю їх вимогам статей 151 та 152 КАС України (а.с. 29-30, 130-131) .
Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 119-122).
Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.
Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов, надав суду пояснення, аналогічні відзиву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Розглянувши матеріали адміністративної справи відповідно до вимог статті 262 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні за участі представників сторін, заслухавши їх усні пояснення, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд установив наступне.
Відповідно до наказу командира в/частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 за №297-ад Про призначення службового розслідування по факту незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 комісії вказаної в/частини у складі: майорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у строк до 16.05.2024 доручено провести службове розслідування за фактом незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 (а.с. 38-39).
Підставою для видання цього наказу слугувала доповідна записка помічника командира в/частини з правової роботи начальника юридичної групи майора юстиції ОСОБА_6 (а.с. 37-38).
За результатами службового розслідування складено акт від 15.05.2024 №816/484/3/79/пс, який затверджений командиром в/частини полковником ОСОБА_7 (а.с. 102-112).
Відповідно до вказаного акта встановлені наступні обставини завдання матеріальної шкоди в/частині НОМЕР_1 внаслідок незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 .
За результатами службового розслідування, посилаючись на неналежне виконання позивачем службових обов`язків, встановлених статтями 16, 59, 103, 104 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, пунктом 4 Розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом МО України від 15.09.2022 №280, відповідно до наказу командира в/частини НОМЕР_1 від 16.05.2024 №80од Про результати службового розслідування по факту незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. (а.с. 113-114).
Дослідивши в судовому засіданні акт службового розслідування та матеріали, на підставі яких він складений, суд дійшов висновку про те, що його висновки про вчинення позивачем дисциплінарного проступку внаслідок неналежного, на думку комісії з проведення службового розслідування, виконання ним встановлених статутами ЗС України та наказами і розпорядженнями командирів (начальників) службових обов`язків, що стало причиною завдання матеріальної шкоди в сумі 250263,20 грн. не відповідають фактичним обставинам та нормам матеріального права, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту ЗС України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 №551-XIV, зі змінами (далі Дисциплінарний статут ЗС України, Статут) військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Статтею 4 Статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту ЗС стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України.
Статтею 83 Статуту встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Статуту).
Згідно статті 85 Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX, зі змінами (далі Закон №160-IX) підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди (частина 2 статті 3 Закону №160-IX).
Порядок призначення та проведення службового розслідування за фактами завдання матеріальної шкоди військовослужбовцями унормовані статтею 8 Закону №160-IX, а відшкодування шкоди статтею 10 цього Закону.
Статут внутрішньої служби ЗС України, який затверджений Законом України Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-XIV, зі змінами (далі Статут внутрішньої служби ЗС України, Статут) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Загальні обов`язки військовослужбовців встановлені статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України. Зокрема, відповідно до норм цієї статті Статуту на військовослужбовців, серед іншого, покладаються такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; берегти державне майно.
Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Загальні обов`язки командирів (начальників) встановлені статтями 58 та 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України. Так, відповідно до положень статті 59 Статуту командир (начальник), серед іншого, зобов`язаний: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, вміло керувати військовою частиною як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; займатися правовим вихованням підлеглих; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині.
Службові обов`язки позивача, який на той час обіймав посаду начальника штабу 4-го батальйону охорони в/частина НОМЕР_1 , визначені статтями 103, 104 Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Відповідно до статті 103 Статуту начальник штабу батальйону в мирний і воєнний час відповідає за організацію і підтримання управління підрозділами батальйону, за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за планування та облік бойової підготовки, за підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів батальйону.
Згідно статті 104 Статуту начальник штабу батальйону, серед іншого, зобов`язаний: знати фактичний стан справ у підрозділах батальйону та хід виконання поставлених перед ними завдань; знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону, постійно вести з ними індивідуально-виховну роботу та роботу з підвищення рівня їх підготовки за спеціальністю; забезпечувати своєчасне і правильне доведення наказів командира батальйону та старших начальників до особового складу, перевіряти їх виконання; знати наявність особового складу в підрозділах батальйону, не менше ніж один раз на три місяці перевіряти в підрозділах стан та облік озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, спорядження, статутів, порадників, навчальних посібників та інших матеріальних засобів, а облік особового складу щомісяця; своєчасно готувати і надсилати до штабу бригади відповідні донесення.
Персональний облік ведеться стосовно кожного військовослужбовця та працівника окремо і призначений для системного відображення початку, проходження ними військової служби (трудової діяльності), звільнення з військової служби (звільнення з роботи), виконання ними військового обов`язку у запасі або проходження служби у військовому резерві, а також для накопичення та збереження інформації, що відображає відносини у зв`язку з їх перебуванням на військовій службі (здійснення трудової діяльності), перебування у запасі або проходження служби у військовому резерві, біографічних та інших даних, які об`єктивно характеризують військовослужбовця або працівника.
Штатно-посадовий облік призначений для здійснення систематичного аналізу укомплектованості органів військового управління з`єднань, військових частин, установ та організацій особовим складом й обліку вакантних посад, організації контролю за службовим переміщенням особового складу та оперативного доступу до інформації для складання звітів.
Статистичний облік ведеться в інтересах отримання узагальнених цифрових показників, які характеризують кількісний і якісний склад особового складу. За даними статистичного обліку плануються укомплектування військ (сил) особовим складом, їх матеріально-технічне забезпечення, підготовка та відновлення втрат.
Персональний, штатно-посадовий і статистичний обліки утворюють базу даних, яка забезпечує отримання узагальненої інформації з питань укомплектованості, проходження військової служби військовослужбовцями.
Пунктом 4 Розділу II цієї ж Інструкції встановлено, що у батальйоні облік особового складу ведеться за книгою обліку особового складу та книгою штатно-посадового обліку особового складу.
Ведення обліку особового складу в батальйоні покладається на начальника штабу батальйону. Начальник штабу батальйону стосовно обліку особового складу зобов`язаний: щодня мати точні і особисто ним перевірені відомості про чисельність особового складу батальйону за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин по кожній роті і в цілому по батальйону; щодня доповідати командиру батальйону і в штаб військової частини зведені дані про наявність особового складу; щомісяця перевіряти стан обліку особового складу в підрозділах батальйону, наявність в особового складу документів, що посвідчують особу військовослужбовця, наявність у них відміток (про закріплену особисту зброю, про серію та/або номер паспорта громадянина України, який на даний момент є в особи, про допуск до державної таємниці, про групу крові та резус-фактор тощо), а також відповідність записів фактичному військовому званню та посаді, на яку призначено військовослужбовця, перевіряти наявність ідентифікаційних жетонів з особистими номерами.
Пунктом 3 Розділу II Порядку №608 встановлено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Згідно пункту 1 Розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку №608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (пункт 4 Розділу V Прядку).
Особливості проведення службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди визначено Розділом VIII Порядку №608.
Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (пункт1).
Згідно пункту 2 вказаного Розділу під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
Пунктом 3 встановлено, що до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Дослідженням в судовому засіданні акта та матеріалів службового розслідування встановлено, що в пункті 3.5 акта, з пояснень позивача вказано, що інформація про обрання стосовно солдата ОСОБА_2 запобіжного заходу взяття під варту йому не доводилась. Відповідно до облікових документів вказаний військовослужбовець перебував у відрядженні відповідно до наказу командира в/частини НОМЕР_1 від 19.02.2023 №51. При цьому, він як начальник штабу батальйону належно виконував покладені на нього службові обов`язки, встановлені вимогами, зокрема, статей 103, 104 Статуту внутрішньої служби ЗС України та Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом МО України від 15.09.202 №280.
Вказані доводи позивача не спростовані у ході службового розслідування та в судовому засіданні.
Також, в акті службового розслідування вказано про те, що … вина підполковника ОСОБА_1 виражається у формі бездіяльності, що призвела до порушення правильності ведення обліку особового складу 4 батальйону охорони, що в свою чергу спричинило незаконну виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 (арк. 12 акта службового розслідування, а.с. 107).
Однак, в подальшому тим же актом стверджується, що підполковник ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: статей 16, 59, 103, 104 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України та пункту 4 розділу II Інструкції №280. При цьому, вказується лише на вимоги до його службових обов`язків, а не у чому саме ці порушення полягають (арк. 14 акта службового розслідування, а.с. 108).
Таким чином, у ході службового розслідування не встановлено вимоги яких саме нормативно-правових актів порушив позивач, у чому ці порушення полягають та у якій формі виражається вина позивача у формі бездіяльності чи у формі дії.
Окрім вказаного, у порушення норм статей 84, 86 Дисциплінарного статуту ЗС України, частин 1 та 2 статті 3 Закону №160-IX, пункту 3 розділу II, пункту 1 розділу IV, пункту 3 розділу V, пункту 2 розділу VIII Порядку №608 службовим розслідуванням не встановлено причинного зв`язку між діяннями (діями чи бездіяльністю) позивача і наслідками у вигляді матеріальної шкоди в сумі 250263,20 грн., завданої державі в особі в/частини НОМЕР_1 .
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
При цьому, згідно частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994).
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій командира в/частини НОМЕР_1 , суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки позивач не вказав у позовній заяві та не довів у судовому засіданні у чому саме полягає протиправність дій командира і яку шкоду його правам та інтересам внаслідок таких дій завдано.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити в частині позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних військової частини НОМЕР_1 на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2024 №80од Про результати службового розслідування по факту незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 про накладення на підполковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догана.
Визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2024 №80од Про результати службового розслідування по факту незаконної виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 в частині притягнення підполковника ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя Бобров Ю.О.

У зв`язку з перебуванням судді Боброва Ю.О. на лікарняному, рішення складене в повному обсязі 30 вересня 2024 р.