Справа № 620/7913/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7913/23 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, в якому просив, з урахуванням змін:

- визнати незаконними і протиправними дії Центральної Військово-лікарської комісії щодо прийняття постанови (свідоцтва про хворобу № 9445 від 16.12.2022) у звинуваченні ОСОБА_1 у вживанні наркотичних засобів, та визнання непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку;

- скасувати постанову (свідоцтво про хворобу № 9445 від 16.12.2022) Центральної військово-лікарської комісії щодо прийняття рішення про непридатність ОСОБА_1 до військової служби;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію прийняти нову постанову (рішення) відповідно до чинного законодавства України за результатами проходження повного (нового) медичного огляду (обстеження);

- стягнути з Центральної військово-лікарської комісії на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачем затверджено свідоцтво про хворобу № 9445 від 16.12.2022, яким позивача звинувачено у вживанні наркотичних засобів без взяття відповідних аналізів чи проведенні експертиз, а зміст вказаного свідоцтва в частині вживання наркотичних засобів впливає на репутацію позивача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним не складалось спірне свідоцтво про хворобу № 9445 від 16.12.2022, як і не проводився медичний огляд позивача, оскільки відповідні дії були вчинені гарнізонною лікарською комісією НВМКЦ «ГВКГ», а в п.7 наведеного свідоцтва відображено лише результати опитування позивача.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядались в порядку спрощеного провадження, введення в України воєнного стану та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.11.2022 гарнізонна військово-лікарська комісія НВМКЦ «ГВКГ» за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2022 №1458 провела огляд ОСОБА_1 , за результатами якого складено свідоцтво про хворобу №9445, яке було затверджено постановою ЦВЛК Збройних Сил України від 16.12.2022, що відображено у вказаному свідоцтві (а.с.12-14).

Позивач направив до голови ЦВЛК Міністерства оборони України звернення від 20.04.2023 (зареєстровано 23.05.2023 за вх.№Ю-2316), в якому зазначив, що у п.7 свідоцтва про хворобу №9445 від 18.11.2022 його незаконно звинуватили у вживанні наркотичних засобів. Просив скасувати вказане свідоцтво, видати нове свідоцтво про хворобу, де не буде записів, що він наркоман, скасувати діагноз психіатра про непридатність до військової служби зі зняттям обліку та встановити інший діагноз, який позивач мав протягом останніх 15 років відповідно до попередніх копій свідоцтв про хворобу щоб було прийнято рішення - «обмежено придатний до військової служби» (а.с.92).

Листом від 05.06.2023 №598/4933 відповідач повідомив, що встановлення та перегляд діагнозів чи анамнезів не входить до компетенції ЦВЛК ЗС України, натомість позивачу запропоновано з метою переоформлення свідоцтва про хворобу №9445 від 18.11.2022 в частині записаного анамнезу звернутися до гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГВКГ». Також зазначено, що з вказаного свідоцтва про хворобу не вбачається діагностованих розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин. Натомість, постанову ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку у випадку позивача прийнято в результаті діагностованих органічних, симптоматичних (екзогенних) психічних розладів F00-F09, що не пов`язано із вживанням наркотиків чи наркоманією в цілому, тому постанову гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» №9445 від 18.11.2022 прийнято вірно і підстав для її перегляду та скасування немає (а.с.91).

Не погоджуючись із змістом та висновками свідоцтва про хворобу №9445 від 18.11.2022 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-ХІІ передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при ІНФОРМАЦІЯ_1, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".

Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення).

Пунктами 1.1, 1.2 р.І Положення передбачено, що Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з п.2.1 р.І Положення для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".

Відповідно до п.2.5 р.І Положення позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК). До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК, ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.

До складу ВЛК (ЛЛК) ІНФОРМАЦІЯ_1 входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів), за погодженням з головою відповідної штатної ВЛК регіону.

Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.

До участі в роботі позаштатних ВЛК на правах членів комісії залучаються головні (провідні) медичні спеціалісти, начальники відділень та інші лікарі-спеціалісти закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, начальники медичної служби військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, та військові спеціалісти за клопотанням ВЛК.

Перелік закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, в яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджується щорічно до 25 грудня начальником ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів.

Під час дії особливого періоду, за потреби створення додаткових позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК), зазначений перелік разом зі списком голів та заступників голів ВЛК (ЛЛК) невідкладно подається на затвердження голові ЦВЛК начальниками штатних ВЛК регіонів.

На підставі затвердженого переліку начальник (керівник) закладу охорони здоров`я (установи) своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи.

Головою позаштатної постійно діючої ВЛК призначається лікар, який пройшов тематичне удосконалення (підготовку) з питань військово-лікарської експертизи або має досвід виконання обов`язків у складі військово-лікарських комісій не менше трьох років.

Відповідно до п.1.1 р.ІІ Положення медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.

Згідно з п.1.2 р.ІІ Положення постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Пунктом 1.4 р.ІІ Положення визначено, що медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею, зокрема, медичний огляд військовозобов`язаних, які призиваються та проходять воєнні навчальні (перевірочні) та спеціальні збори осіб рядового та офіцерського складу; призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період проводиться ВЛК військових комісаріатів, гарнізонними (госпітальними) ВЛК за графами ІІ, ІІІ Розкладу хвороб (залежно від військового звання), ТДВ "Б", "В", "Г".

Згідно з п.3.1-3.4 р.I Положення вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України "Про звернення громадян", Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.

Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України "Про звернення громадян".

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_1 подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, Севастопольського міського) ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскаржуються в штатних ВЛК.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.

Відповідно до п.2.3.5 та 2.4.10 р.I Положення постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Позивач стверджує, що у свідоцтві про хворобу №9445 від 18.11.2022 невірно встановлено його діагноз.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

При цьому, суди розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку та повноважень відповідного суб`єкта. Натомість, надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби не належить до повноважень суду.

При розгляді спірних правовідносин підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18, згідно з яким до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №820/5570/16.

У постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 викладено правовий висновок, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач, затверджуючи своєю постановою від 16.12.2022 свідоцтво про хворобу №9445 від 18.11.2022 відмовляв у прийнятті до розгляду від позивача чи лікарняного закладу тощо будь-які медичні документи, які є в наявності та містять інформацію про певні захворювання позивача.

Крім того, у своєму позові ОСОБА_1 не вказує на факти порушення процедури під час проходження ним ВЛК, а акцентує увагу саме на незгоді з медичним діагнозом.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача відносно не вірної оцінки лікарями результатів усіх медичних обстежень та показників стану його здоров`я не стосуються процедури прийняття спірного рішення суб`єкта владних повноважень, а суд не наділений повноваженнями змінювати висновок експертизи, замінюючи у такий спосіб відповідних експертів.

Щодо посилань позивача на відображення у свідоцтві про хворобу інформації про вживання ним наркотичних засобів, судом встановлено, що в п.7 вказаного свідоцтва зазначено «Скарги на постійний головний біль від яких приймає маріхуану, лірику, «гашиш»…».

Відповідно до форми Додатку 11 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, в п.7 свідоцтва про хворобу зазначаються скарги особи, огляд якої проводиться.

Тобто, п.7 свідоцтва про хворобу заповнюється зі слів особи, огляд якої проводиться та не є висновком, або результатом обстеження, який встановлюється при проведенні огляду, а тому не проведення аналізів на вживання позивачем наркотичних засобів в даному випадку не має наслідком протиправності свідоцтва про хворобу №9445 від 18.11.2022, оскільки воно не містить жодних висновків про вживання позивачем наркотичних засобів.

В той же час, допущення гарнізонною ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» окремих помилок у датах, номерах військових частин та невірного зазначення обставин на що скаржився позивач є підставою для звернення до відповідної гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» про внесення змін до оформленого нею свідоцтва про хворобу №9445 від 18.11.2022 та ЦВЛК ЗС України не може відповідати за можливі порушення, які не були допущені відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для визнання незаконними і протиправними дій відповідача і скасування постанови (свідоцтво про хворобу № 9445 від 16.12.2022) ЦВЛК, з огляду на не встановлення судом факту порушення відповідачем прав ОСОБА_1 .

Інші позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти нову постанову (рішення) за результатами проходження повного (нового) медичного огляду (обстеження) та стягнення на користь позивача моральної шкоди не підлягають задоволенню, як похідні.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови складено 26 вересня 2024 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма