Справа № 400/10546/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/10546/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року у справі №400/10546/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

21 серпня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 , які виразилася у відмові задовольнити рапорт про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Збройних Силах України;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути повторно рапорт ОСОБА_1 та звільнити його зі служби в Збройних Силах України на підставі «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_1 трьох дітей віком до 18 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію", та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

07.03.2023 року позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років.

Разом з цим, відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для звільнення його із військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Таку відмову позивач вважає неправомірною.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 05 лютого 2024 року прийнято рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що визначальним у цій справі є факт утримання позивачем, як вітчимом, неповнолітньої дитини своєї дружини, а саме ОСОБА_2 .

Як зауважено окружним адміністративним судом, на розгляд до відповідача в підтвердження обставин перебування неповнолітнього ОСОБА_2 на утриманні позивача, останній подав лише копію довідки про склад сім`ї, що підтверджує їх спільне проживання, та документи на підтвердження статусу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як вітчима і пасинка.

Разом з цим, судом попередньої інстанції наголошено, що позивач не подавав відповідачу документів, на підставі яких можливо було б установити відсутність у ОСОБА_2 діда, баби, повнолітніх братів та сестер або неможливість цими особами та ОСОБА_3 як матір`ю ОСОБА_2 з поважних причин надавати йому ( ОСОБА_2 ) належне утримання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах, звертаючись до відповідача з вказаним рапортом, позивач не надав доказів наявності правових підстав для застосування до нього підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем (далі - скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жодним нормативно-правовим актом не визначено перелік документів, яким підтверджується факт перебування на утриманні чоловіка дитини від попереднього шлюбу. На момент звернення із рапортом про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, позивачем надано наявні в нього документи, у тому числі свідоцтво про шлюб, довідку про склад сім`ї, копії свідоцтва про народження та інші.

На переконання скаржника, довідка про склад сім`ї, складена компетентним органом місцевого самоврядування, підтверджує факт перебування неповнолітньої дитини на утриманні позивача, саме як члена сім`ї.

Як стверджував скаржник, позивачем надано до суду копії документів, зокрема: свідоцтво про шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 10.05.2012 року, свідоцтво про народження ОСОБА_3 (батьки ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ), свідоцтво про смерть ОСОБА_7 від 13.12.2023 року, свідоцтво про смерть ОСОБА_6 від 13.12.2023 року, довідка УСЗН Миколаївської районної державної адміністрації від 12.12.2023 року №771/01-1 про перебування ОСОБА_3 на обліку як отримувача допомоги при народженні дитини.

Крім того, позивачем надано до суду копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 29.12.2023 року, у якій зазначається про перебування ОСОБА_2 на утриманні позивача. При цьому, наведений перелік документів військовою частиною від ОСОБА_1 не вимагався. За таких обставин, на думку скаржника, під час подання рапорту та судового розгляду позивачем доведено факт перебування неповнолітньої дитини на його утриманні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник військової частини НОМЕР_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зокрема, як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.17-26)

07.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". (а.с.6)

Відповідно до зазначеного в рапорті переліку додатків, до нього додані такі документи:

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- копії свідоцтва про народження дітей (двох рідних дітей позивача і його пасинка ОСОБА_2 );

- копія свідоцтва про шлюб з громадянкою ОСОБА_3 , яка є матір`ю двох рідних дітей позивача і ОСОБА_2 ;

- копію довідки Сухоєланецької сільської ради від 06.02.2023 року №34 про склад сім`ї, у якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , син дружини ОСОБА_2 , донька ОСОБА_8 , донька ОСОБА_9 .

Як слідує з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, до рапорту додавалася також копія свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , який є батьком ОСОБА_2 (а.с.15)

За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 , останньому відмовлено у звільненні із військової служби, що визнається сторонами і підтверджується резолюцією на рапорті - «Допрацювати - надати підтверджуючі документи на усиновлення ОСОБА_2 ». Резолюція датована 14.08.2023 року. (а.с.6)

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 року №2599-ІХ, внесено зміни до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до яких, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий час, звільняються з військової служби на підставах:

- під час воєнного стану:

через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Так, спірні правовідносини виникли у зв`язку із оскарженням дій відповідача, що виразились у відмові звільнити позивача з військової служби у Збройних Силах України.

Суд попередньої інстанції установив, що за результатами розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби відповідач повідомив про відсутність підстав для його звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

При цьому, окружним адміністративним судом з`ясовано, що підставою для звільнення з військової служби позивач вказав відповідачу підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та повідомив про перебування у нього на утриманні трьох дітей віком до 18 років, про що надав відповідні докази.

Судом попередньої інстанції установлено, що до рапорту про звільнення з військової служби позивачем додано такі документи:

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- копії свідоцтва про народження дітей (двох рідних дітей позивача і його пасинка ОСОБА_2 );

- копія свідоцтва про шлюб з громадянкою ОСОБА_3 , яка є матір`ю двох рідних дітей позивача і ОСОБА_2 ;

- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , який є батьком ОСОБА_2

- копію довідки Сухоєланецької сільської ради від 06.02.2023 року № 34 про склад сім`ї, у якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і має такий склад сім`ї: дружина ОСОБА_3 , син дружини ОСОБА_2 , донька ОСОБА_8 , донька ОСОБА_9 .

Як зазначено судом першої інстанції, спірним є лише питання перебування на утриманні позивача його пасинка ОСОБА_2 , а обставина перебування на утриманні ОСОБА_1 його доньок ОСОБА_8 і ОСОБА_9 сторонами визнається.

Судовою колегією та судом першої інстанції з`ясовано, що ОСОБА_2 є сином дружини позивача ОСОБА_3 , тобто пасинком позивача і станом на дату розгляду відповідачем рапорту про звільнення з військової служби не досяг віку 18 років.

В підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи наявні копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .

Отже, визначальними для вирішення цього публічно-правового спору є факт перебування на утриманні ОСОБА_1 пасинка ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що згідно із ч.1 ст. 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до частин першої статті 268 Сімейного кодексу України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, судова колегія вказує, що ОСОБА_1 , перебуваючи у шлюбі з громадянкою ОСОБА_3 , має право на участь у вихованні неповнолітньої дитини ОСОБА_2 за умови проживання однією сім`єю.

Обставина проживання ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_3 та пасинка ОСОБА_2 однією сім`єю підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Сухоєланецької сільської ради від 06.02.2023 року № 34 про склад сім`ї.(а.с.5)

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язок щодо утримання пасинка ОСОБА_2 у позивача як вітчима виникає за умови, якщо в останнього немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати йому належного утримання.

Як слідує з матеріалів справи, в підтвердження факту перебування неповнолітнього ОСОБА_2 на утриманні позивача, останнім долучено до рапорту про звільнення із військовою служби лише копію довідки про склад сім`ї, що підтверджує їх спільне проживання, та документи на підтвердження статусу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як вітчима і пасинка.

У свою чергу, як з`ясовано апеляційним судом та судом першої інстанції, позивачем не надано відповідачу документів, на підставі яких можливо було б установити відсутність у ОСОБА_2 діда, баби, повнолітніх братів та сестер або неможливість цими особами або ОСОБА_3 як матір`ю ОСОБА_2 з поважних причин надавати йому ( ОСОБА_2 ) належне утримання.

Як наголошено судом першої інстанції, позивачем лише після відкриття провадження у справі подано до суду копії документів в підтвердження перебування ОСОБА_3 на обліку в органі соцзахисту як отримувача допомоги при народженні дитини, смерті діда і баби ОСОБА_2 (батьків ОСОБА_3 ), а також пояснення про відсутність відомостей про місце перебування діда й баби ОСОБА_2 (батьків померлого ОСОБА_10 ), нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_3 про обставину утримання ОСОБА_1 її сина ОСОБА_11 .

Як правильно вказано окружним адміністративним судом, ці документи не надавалися відповідачу, оскільки не додавалися позивачем до його рапорту від 07.03.2023 року, а тому не можуть братися до уваги судом для цілей оцінки протиправності дій військової частини з відмови в задоволенні відповідного рапорту про звільнення з військової служби.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача з вказаним рапортом, не надав належних доказів наявності правових підстав застосування до нього підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За наведених обставин у справі судова колегія дійшла висновку щодо правомірності відмови відповідача з підстав її відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Враховуючи установлені обставини справи та з огляду на наведені положення законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до приписів ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року у справі №400/10546/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов