Справа № ЗД/460/19/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
27 вересня 2024 року м. Рівне №ЗД/460/19/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.А. Борискін, розглянувши клопотання представника заявника з питань забезпечення адміністративного позову, з яким має намір звернутися
довійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу та, зобов`язання вчинення дій,
25.09.2024 представник ОСОБА_2 через систему "Електронний суд" подала заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 (відповідачу), її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_2 для проходження військової служби до іншого місця служби, або іншої військової частини, або до іншого навчального центру, до набрання законної сили рішення у цій справі.
За правилами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані представником позивача документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для його розгляду, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
В силу вимог ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З системного аналізу вказаної норми права судом встановлено, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 2) очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю; 3) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; 4) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист; 5) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним. При чому, кожна з наведених обставин є самостійною.
Згідно із абз.2 п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що можуть слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем (заявником) на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності труднощів виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2024 №239 рядового ОСОБА_2 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно Указів Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану Україні", №69/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", 469/2024 від 23 липня 2024 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", №470/2024 від 23 липня 2024 року "Про продовження строку проведення загальної мобілізації", зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, 20 серпня 2024 року та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 серпня 2024 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, і вирішено вважати таким, що з 20 серпня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2470 гривень на місяць, шпк "солдат".
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник заявника зазначає, у разі невжиття таких заходів, як забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 та її посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_2 для проходження військової служби до іншого місця служби, або іншої військової частини, або до іншого навчального центру до набрання законної сили рішення у цій справі, буде неможливим виконання рішення суду, а порушені права ОСОБА_2 не можна буде відновити. Вказує, що заявника призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період та безпідставно внесено щодо нього зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що вже порушує його права, зокрема, бути заброньованим (оскільки процедура бронювання розпочата, проте не завершена) та унеможливить реалізацію права на відстрочку (бронювання). У разі відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову виконати рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника), вже буде неможливим, оскільки заявник буде користуватися правами та мати обов`язки військовослужбовця, що унеможливлює його бронювання.
Таким чином, заявник вказує не на дійсні, існуючі обставини, які не підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а на гіпотетичні. Тобто, обґрунтування заяви побудовані на припущеннях з приводу ймовірного переміщення заявника для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини.
Відтак, твердження заявника, визначені у заяві як обґрунтування необхідності вжиття забезпечувальних заходів, сформульовані як можливість/ймовірність, яка ґрунтуються тільки на припущеннях. Проте, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
Варто також відмітити, що зупинення дії чи заборона вчиняти будь-які дії відповідно Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та будь-яких інших законів України не входить до повноважень адміністративного суду та не може бути реалізовано в рамках розгляду заяви про забезпечення позову.
При цьому, суд звертає увагу на частину третю статті 151, яку доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2359-IX від 08.07.2022, де вказано, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Необхідно звернути увагу, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Крім того, надання оцінки підставам призову позивача (заявника) на стадії вирішення заяви про забезпечення позову без розгляду справи по суті - є фактичним вирішенням позовних вимог наперед, що є неможливим до розгляду справи по суті, так як предметом спору у майбутньому, власне, буде перевірка судом обґрунтованості прийнятих рішень, вчинених дій чи допущення бездіяльності відповідачем.
Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
Як встановлено із заяви про забезпечення позову, предметом дослідження у даній справі будуть правомірність дій відповідача щодо призову позивача під час мобілізації та правомірність наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.08.2024 №239 про зарахування його до особового складу військової частини НОМЕР_1 . Поряд з цим, позивач вважатиме за необхідне просити суд прийняти рішення про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити його із списків особового складу такої військової частини. Водночас, заявлений захід забезпечення позову стосується заборони відповідачу вчиняти дії щодо переміщення позивача в іншу частину чи підрозділ. Тобто, заявлений захід не стосується предмету спору щодо наявності підстав для виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 , та не є пов`язаним чи таким, що спричиняє правові наслідки за наслідками не вжиття відповідних заходів.
Суд зазначає, що стороною позивача не наведено аргументованих доводів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, виходячи з предмету позову. Так само не розкрито у заяві доводів позивача про те, що у випадку забезпечення позову позивач буде вимушений докласти значні зусилля для відновлення своїх прав.
Наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, як підстав для забезпечення позову, а саме: не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має на меті звернутися до суду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 27 вересня 2024 року.

Суддя С.А. Борискін