Справа № 380/6043/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 рокусправа № 380/6043/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.10.2023 №59 про переведення позивача на пенсію по втраті годувальника в частині визначення розміру пенсійної виплати у сумі 4034,69 грн, визначеної у розмірі 50 % пенсії по віку померлого годувальника ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 50% пенсії ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яку він отримував на день смерті з 15.12.2022, та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до рішення від 31.10.2023 № 59 ОСОБА_1 переведена на пенсію по втраті годувальника, пенсія визначена у розмірі 4034,59 грн.

Позивач не погоджується із законністю та обґрунтованістю вказаного рішення в частині визначення розміру пенсійної виплати з розрахунку пенсії по віку померлого годувальника, оскільки на день смерті ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугою років.

Вказує, що станом на дату смерті годувальника - 14.12.2022, пенсія за вислугу років померлого ОСОБА_2 складала 20 930,00 грн, а тому, розмір 4034,59 грн розрахованої пенсії по віку, не відповідає 50% пенсії за вислугу років померлого годувальника ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що покійний чоловік позивача отримував пенсію саме за вислугу років, а не за віком, ОСОБА_1 вважає, що пенсія по втраті годувальника їй має бути обчислена у розмірі 50 відсотків пенсії за вислугу років, яку отримував ОСОБА_2 на день його смерті.

Із наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

10.04.2024 відповідач надіслав відзив на позову заяву, у якому Головне управління ПФУ у Львівській області заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що пенсія обчислена при загальному страховому стажі годувальника 34 роки 03 місяці 05 днів (зараховано по 30.11.2006).

Коефіцієнт страхового стажу - 0,34250 (411/100*12)*1). Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати годувальника з 01.05.1987 по 30.04.1992 та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 30.11.2006, із застосуванням показника середньої заробітної плати - 7405,03 грн. (середній заробіток за 2014-2016 роки - 3764,40 грн., збільшений на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197), становить 23560,21 грн. (7405,03 грн. х 3,18165 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати годувальника). Розмір пенсії годувальника з 31.10.2023 складає 8069,37 грн. (23560,21 грн. х 0,34250).

Зазначає, що пенсійна виплата ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з 31.10.2023 складає 4334,69 грн, а саме: 4034,69 грн. - розмір пенсії по втраті годувальника (50% від 8069,37 грн - розмір пенсії годувальника); 300,00 грн - компенсаційна виплата 70-ти річним.

Відтак, відповідач вважає, що розмір пенсії призначений і обчислений на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, відповідно до норм чинного законодавства і нормативно-правових актів України.

Також зазначає, що оскільки заява про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з усіма необхідними документами позивачем подана 31.10.2023, підстав для проведення перерахунку з більш раннього строку немає.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управління ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , 13.04.1985 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, актовий запис № 104.

ОСОБА_2 з 01.12.2022 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, що підтверджується наявним у матеріалах справи рішенням про перерахунок пенсії від 01.12.2022 № 26. Розмір пенсії з надбавками 35085,58 грн, максимальний розмір пенсії 20930,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 роки, актовий запис № 7702.

30.01.2023 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням від 06.02.2023 № 9 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у перерахунку пенсії, вказавши про необхідність надання довідки про сумісне проживання.

17.02.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 24.02.2023 № 59 Головне управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області видмовило у перерахунку пенсії у зв`язку із встановленою розбіжністю у написанні прізвища годувальника у свідоцтві про укладення шлюбу та свідоцтві про смерть ( ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ).

13.03.2023 позивач повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 17.03.2023 № 59 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило в перерахунку пенсії, вказавши, що Експертний висновок не може бути підтвердженням ідентичності прізвища, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності документа.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09.05.2023 у справі № 466/3418/23 встановлений факт ідентичності прізвищ ОСОБА_3 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , тобто що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був однією і тією ж особою.

26.06.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням від 05.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області відмовило в переведенні на пенсію в разі годувальника оскільки у свідоцтві про одруження зазначено ім`я утриманця ОСОБА_4 , а згідно із паспортом - ОСОБА_4 .

21.07.2023 відповідач прийняв рішення № 225189 щодо перегляду рішення від 05.07.2023 про відмову у призначенні пенсії у разі втрати годувальника.

31.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області прийняло рішення № 1400/03-6-9/51881 щодо перегляду рішення ОСОБА_1 , визначивши, що рішення про відмову від 05.07.2023 прийнято вірно, з огляду на не підтвердження факту перебування на утриманні. При цьому, внесені зміни щодо підстав відмови, оскільки розбіжність в написанні імені ОСОБА_5 можна врахувати позитивно при прийнятті рішення про проведення перерахунку.

31.10.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника, надавши необхідні документи.

За результатами поданої заяви від 31.10.2023 Головне управління ПФУ у Львівській області прийняло рішення від 03.01.2024 № 59 про переведення позивача з 31.10.2023 на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір пенсії годувальника по віку 8069,37 грн.

Зі змісту рішення від 03.01.2024 № 59 слідує, що розмір пенсії визначений ОСОБА_1 складає 4334,69 грн, а саме: 4034,69 грн - розмір пенсії по втраті годувальника (50 % від 8069,37 грн.) та 300 грн - компенсаційна виплата 70-ти річним.

Вважаючи, що Головне управління ПФУ у Львівській області протиправно нарахувало позивачу пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 50 % пенсії по віку у сумі 4334,59 грн, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність рішення відповідача в частині визначення розміру пенсії у сумі 4334,69 грн, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який набув чинності з 01.01.2004.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ст. 10 Закону № 1058-IV).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV).

За правилами ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, із наведених вище правових норм слідує, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, та які одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу чи розміру пенсії, який годувальник отримував до дня настання смерті.

Суд зазначає, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 , виходячи із розміру пенсії годувальника, яку останній отримував до смерті, слугувало те, що ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у процентному відношенні до пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-IV.

Разом з тим, у силу ч. 1 ст. 37 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника.

Тобто, вказаною нормою передбачено розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника здійснювати з пенсії за віком, яку померлий чоловік позивача фактично не отримував на день смерті.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , будучи особою з інвалідністю І групи, отримував пенсію за вислугу років, призначену йому як працівнику льотно-випробного складу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ.

Відповідачі не заперечують такого права годувальника на обчислення та виплату йому пенсії як працівнику льотно-випробного складу.

При цьому, суд зауважує, що померлому чоловіку позивача пенсія за віком ніколи не призначалася, враховуючи таке.

Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ, зокрема, статтею 2 передбачено такі види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (стаття 2 Закону).

Статтею 6 Закону № 1788-ХІІ визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (ст. 7 Закону № 1788-ХІІ ).

Пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним згідно з статтею 37 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - довічно (ст. 47 Закону № 1788-ХІІ).

Відповідно до ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Частинами першою та другою ст. 53 Закону № 1788-ХІІ, зокрема, передбачений порядок обчислення розміру пенсії за вислугою років працівникам льотно-випробного складу, за змістом яких пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком.

Пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 65 Закону 1788-ХІІ середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Аналогічний порядок обчислення пенсії за вислугою років працівникам льотно-випробного складу відображений, зокрема й у Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам авіації та льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.1996 № 550.

При цьому, умови визначення дати, з якої призначається пенсія за віком регламентуються положеннями Закону № 1058-ІV, відповідно до ч. 1 ст. 45 якого пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, як зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Суд встановив, що пенсія за віком за життя годувальника ОСОБА_2 йому призначена не була, відповідно бажання одержувати такий вид пенсії ОСОБА_2 не виявляв.

Натомість, як слідує із протоколу про перерахунок пенсії ОСОБА_2 , станом на 01.12.2022 розмір пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_2 відповідно до Закону 1788-ХІІ становив 35,035,58 грн, із застосуванням обмеження 20930,00 грн.

Вирішуючи це спір, суд зауважує, що порядок обчислення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-ІV кардинально відрізняється від порядку обчислення пенсії за вислугою років працівникам авіації та льотно-випробного складу, передбаченого ст. 65 Закону 1788-ХІІ. Зокрема, для обчислення пенсії за віком враховується весь страховий стаж особи, заробітна плата за період страхового стажу з 01 липня 2000 року, та за бажанням за 60 календарних місяців до 01 липня 2000 року. При цьому, для обчислення пенсії за вислугою років враховується обмежений не тривалий період заробітної плати такої особи.

Суд зазначає, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), відповідно до якого для обчислення пенсії за віком особою, яка претендує на таку пенсію подаються документи як про особу, вік, так і про страховий стаж та заробітну плату.

Отже, без надання документів про стаж та заробітну плату особи об`єктивне обчислення розміру пенсії за віком не є можливим.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Зазначене свідчить на користь того, що право на призначення та обчислення пенсії за віком має особа лише протягом її життя та виключно у разі надання відповідних документів, які є підставою для призначення такої пенсії. Чинним законодавством не передбачено можливості обчислення розміру пенсії за віком особі, яка померла, за документами, наданими іншими особами.

Разом з тим, суд встановив, що померлий годувальник за життя із заявою про призначення пенсії за віком не звертався, документів, встановлених Порядком № 22-1 для обчислення пенсії не надавав, а тому, й права на виплату такої пенсії у нього не виникло.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень Законів № 1788-ХІІ та №1058-ІV суд дійшов висновку, що пенсія за віком та пенсійне забезпечення за вислугу років мають однакову правову природу та є конституційним правом на соціальний захист.

За загальновизнаним правилом "пенсією" вважається регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини: досягнення пенсійного віку, за вислугу років, інвалідності, смерті годувальника.

Виходячи з правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, суд вважає, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із розміру пенсії, яку годувальник отримував до дня смерті.

Зокрема, пенсійне законодавство, у тому числі Закон № 1058-IV, не містять норм, які б надавали підстави відповідачу здійснювати обчислення чи перерахунок пенсії після смерті будь-якої особи, або право на розрахунок розміру пенсії за віком померлому, яку останній за життя не отримував.

Відтак, суд критично оцінює доводи відповідача про розрахунок пенсії позивача по втраті годувальника, виходячи із розрахунку пенсії за віком померлого годувальника.

У даному випадку, з урахуванням приписів абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-XII та яким чітко встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу (пенсії), який мав годувальник на час настання смерті.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 636/2100/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21612/18), зокрема, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

У чинному законодавстві передбачено призначення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за документами пенсійної справи померлого годувальника, тому беззаперечним є факт того, що позивач може скористатись своїм правом на обчислення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка.

При цьому, пенсійний орган при обчисленні позивачу пенсії по втраті годувальника зобов`язаний брати до уваги спеціальний пільговий стаж працівника авіації по Закону України "Про пенсійне забезпечення", та визначати пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачу, виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на день смерті з огляду на положення частину першу статті 74 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою чітко визначено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника, що узгоджується з приписами абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Отже, право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника стало залежним від місця роботи годувальника лише на тій підставі, що годувальнику була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, яку Головне управління ПФУ у Львівській області безпідставно не врахувало при розрахунку.

Проте, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, а тому рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 03.01.2024 №59 в частині визначення розміру пенсії ОСОБА_1 у сумі 4334,69 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд встановив, що рішення № 59 про переведення позивача на пенсію по втраті годувальника, яким із 31.10.2023 призначена така пенсія та визначений її розмір у сумі 4334,69 грн датоване 03.01.2024.

Відтак, скасуванню підлягає саме рішення від 03.01.2024 № 59, а не від 31.10.2023, як помилково зазначає позивач.

Щодо вимоги позивача про переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 15.12.2022, суд відмічає, що із заявою про перерахунок пенсії, до якої додані всі належні документи, позивач звернулася до відповідача 31.10.2023, відтак, саме із цієї дати пенсійний орган призначив позивачу пенсію по втраті годувальника, неправомірно розрахувавши її розмір.

Тому суд не погоджується із доводами позивача про переведення її на пенсію по втраті годувальника з 15.12.2022, відтак, відмовляє у задоволенні цієї вимоги.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку про захист порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 31.10.2023 перерахунок пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника, обчисливши розмір такої пенсії, виходячи із 50% пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", яку отримував годувальник на день смерті.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення, а позивач довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

За наведених обставин, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) від 03.01.2024 № 59 про переведення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) на пенсію по втраті годувальника в частині визначення розміру пенсійної виплати у сумі 4334,69 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити з 31.10.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) у зв`язку з втратою годувальника, обчисливши розмір пенсії, виходячи із 50% пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", яку отримував годувальник на день смерті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна