Справа № 620/9497/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9497/24 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

04.07.2024 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , яким просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данілевського Олега Миколайовича про накладення штрафу ВП № 68504749 від 18 червня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що часткове невиконання судового рішення Департаментом з незалежних від останнього причин (через недостатність відповідного фінансування із Державного бюджету) є поважною причиною у розумінні ст.ст. 63 та 75 Закону України "Про виконавче провадження", а тому постанова про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. є протиправною (незаконною) та підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Данілевського Олега Миколайовича про накладення штрафу ВП № 68504749 від 18.06.2024.

При цьому, суд першої інстанції, посилаючись на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та практику Верховного Суду, викладену в постановах від 22.04.2021 у справі № 1440/2242/18 та від 20.05.2021 у справі № 420/5465/18, прийшов до висновку, що судові витрати не підлягають стягненню.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить через порушення судом норм матеріального та процесуального права прийняти рішення про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні судових витрат.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що в спірних правовідносинах Департамент не вважається суб`єктом владних повноважень, оскільки подав позов на захист власних прав та інтересів як сторони виконавчого провадження - боржника.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, рішення суду першої інстанції не оскаржував.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду повідомлялися належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки не явка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі № 620/8769/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110316251) позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю, визнано протиправною відмову Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік як інваліду війни 2 групи у розмірі, який передбачений ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги; зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік як інваліду війни 2 групи у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

15.11.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 620/8769/21 про зобов`язання Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік як інваліду війни 2 групи у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.02.2022 відкрито виконавче провадження № 68504749 з виконання виконавчого листа № 620/8769/21.

Листом від 22.02.2022 № 04-31/2730 позивач повідомив відповідача, що з метою виконання рішення суду здійснило перерахунок ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з урахуванням фактично виплачених сум. Сума допомоги, яку необхідно доплатити, становить 10246,00 грн. З метою вирішення питання фінансування з Державного бюджету на забезпечення виконання судових рішень за програмою соціального захисту, які фінансуються за рахунок Державного бюджету до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації було надіслано інформацію про потребу в бюджетних коштах на забезпечення виконання рішення суду.

Зважаючи на невиконання рішення суду заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18.06.2024 було прийнято постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100,00 грн.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до частини четвертої статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Зі змісту пунктів 3,5 частини першої статті 19 КАС України вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина перша статті 140 Конституції України).

Відповідно до статті 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Відповідно до ст. 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Висновки суду.

Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради - є структурним підрозділом Чернігівської міської ради, яка є органом місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що цей спір не є «компетенційним» (у значенні пункту 3 частини першої статті 19 КАС), а подання адміністративного позову не є формою реалізації компетенції органу місцевого самоврядування (вирішувати питання місцевого значення, віднесені до його відання Конституцією України і законами).

При зверненні органу місцевого самоврядування до суду з позовом до суб`єкта владних повноважень ключовим моментом виступає характер такого звернення, тобто, чи позивач звертається до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів (як юридична особа публічного права) (пункт 1 частина 1 статті 19 КАС України), чи з метою встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень (як суб`єкт владних повноважень) (пункт 3 частина 1 статті 19 КАС України), чи відповідно до покладених на нього положеннями чинного законодавства обов`язку звернення до суду (як суб`єкт владних повноважень при здійсненні публічно-владних управлінських функцій) (пункт 5 частини 1 статті 19 КАС України).

Звернення до адміністративного суду на виконання владних управлінських функцій передбачає, що така форма реагування має витікати безпосередньо з повноважень цього органу (у певній сфері правовідносин), а саме ж «право» на звернення до суду (з відповідним адміністративним позовом), зміст якого, коли це стосується суб`єкта владних повноважень, прирівнюється до його «повноважень», має бути чітко передбачено законом.

У цьому зв`язку міська рада як орган місцевого самоврядування може бути стороною і звертатися до суду, проте адміністративний позов має свої особливості, зумовлені власне завданнями адміністративного судочинства. Звернення до адміністративного суду як умови для реалізації повноважень органу місцевого самоврядування і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування не можна уподібнювати чи ототожнювати з реалізацією владних управлінських функцій цього органу.

Повноваження позивача визначені у статях 25, 26 Закону № 280/97-ВР і звернення до суду з цим позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не є «компетенцією» місцевої ради. Це зовсім не означає, що міська рада не може звертатися до суду, таке право вона безсумнівно має.

Звернення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішенням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та захистом своїх порушених прав та інтересів як сторони виконавчого провадження, а не як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

Тобто у цьому спорі Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради діяв не як суб`єкт владних повноважень, а як орган місцевого самоврядування до суб`єкта владних повноважень - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо оскарження постанови державного виконавця, винесеного в рамках виконавчого провадження, будучи їх стороною, в межах наданих пунктом 1 частиною 1 статті 19 КАС України.

Тому Чернігівський окружний адміністративний суд дійшов до необґрунтованого висновку про відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради судового збору.

Дані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 31 травня 2023 у справі № 815/4246/17.

Так, відповідно до приписів ч.5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ці нормативні приписи є обов`язковими для апеляційного суду, тому суд зобов`язаний безальтернативно їх застосовувати.

Отже, враховуючи, що суд першої інстанції при постановлені спірного рішення хоча також застосував висновки Верховного Суду у справах № 1440/2242/18 та № 420/5465/18, викладені у 2021 році, але враховуючи, практику Верховного Суду за 2023, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з цим позовом Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 26 червня 2024 року № 864.

Разом з тим, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року суд першої інстанції, застосувавши коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, передбаченого частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», повернув Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14017. ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції № 864 від 26.06.2024.

Таким чином, за наслідками розгляду справи № 620/9497/24 судом першої інстанції відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Окрім цього, при зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 19 серпня 2024 року № 1194, що також відповідно до ст. 139 КАС України підлягає відшкодуванню позивачу.

Разом з тим, Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради було заявлено клопотання про повернення Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради надміру сплачений судовий збір у розмірі 726,72 грн.

Позивач вважає, що оскільки Департаментом позов та апеляційну скаргу у даній справі подано в електронній формі через зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, судовий збір за подання даної апеляційної скарги має бути сплачено у розмірі 2906,88 грн (2422,40 грн х 150% х 0,8).

Проте, колегія суддів вважає такі висновки позивача хибними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.1 ч.5 ст. 296 КАС до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень або юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, розмір судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягає сплаті при подані позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028, 00 грн.

Отже, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» складала 3028,00 грн.

При цьому, згідно частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, коефіцієнт 0,8 відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» дійсно застосовується для пониження відповідного розміру ставки судового збору за умови подання до суду процесуальних документів в електронній формі, але не змінює саму ставку судового збору, визначеного пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією апеляційною скаргою складає 4542,00 грн (3028,00 х 150%), але з урахуванням подання апеляційної скарги в електронній формі слід застосувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, передбаченого частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Отже, належною сплатою судового збору при поданні даної апеляційної скарги є сплата судового збору в розмірі 3633,60 грн.

З огляду на викладене, клопотання Департаменту про повернення надміру сплаченого судового збору задоволенню не підлягає.

Так, враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 313, 315, 317, 321. 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, в частині розподілу судових витрат - скасувати.

Ухвалити нове рішення в частині розподілу судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради () на р/р UA0158813 у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО: 820172, понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.)

В решті рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 р. - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () на користь Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради () на р/р UA0158813 у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО: 820172, понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3633, 60 грн (три тисячі шістсот тридцять три грн 60 коп.)

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк