Справа № 320/25555/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року № 320/25555/24

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «СУМИОБЛЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов акціонерного товариства «СУМИОБЛЕНЕРГО» (далі - позивач, АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО») до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач, НКРЕКП, Регулятор), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо нездійснення перерахунку тарифів АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» на послуги з розподілу електричної енергії для 1 та 2 класів напруги з розрахунку на 36 місяців з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у зв`язку зі зміною для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги з 0,0199 на 2021 рік, з 0,0198 на 2022 рік та з 0,0198 на 2023 рік, відповідно, на 0,0305 на 2021 рік, на 0,0303 на 2022 рік та на 0,0303 на 2023 рік для покриття обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не були передбачені внаслідок затвердження невірних значень економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки та використання їх для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для АТ "СУМИОБЛЕНЕРГО" протягом 2021-2023 років;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити перерахунок діючих тарифів АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» на послуги з розподілу електричної енергії для 1 та для 2 класів напруги з розрахунку на найближчі 36 місяців шляхом коригування доходу (витрат) в структурі діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у зв`язку зі зміною для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги з 0,0199 на 2021 рік, з 0,0198 на 2022 рік та з 0,0198 на 2023 рік, відповідно, на 0,0305 на 2021 рік, на 0,0303 на 2022 рік та на 0,0303 на 2023 рік для покриття обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не були передбачені внаслідок затвердження невірних значень економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки та використання їх для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» протягом 2021-2023 років.

Позовні вимоги обґрунтовано вчиненням відповідачем протиправної бездіяльності щодо нездійснення перерахунку тарифів AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги з розрахунку на 36 місяців з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в тарифах на послуги з розподілу електричної енергії у зв`язку із зміною для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» розмірів економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021 рік з 0,0199 на 0,0305 відносних одиниць, на 2022 рік з 0,0198 на 0,0303 відносних одиниць, на 2023 рік з 0,0198 на 0,0303 відносних одиниць і з метою відшкодування обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не було забезпечено внаслідок затвердження невірного значення економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021, 2022, 2023 роки та використання його для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» протягом 2021, 2022, 2023 років.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачем, у поданому до суду відзиві, наголошено на правомірності своєї поведінки у межах спірних правовідносин, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На думку відповідача, відсутність посилань AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на конкретну норму чинного законодавства, яка б зобов`язувала НКРЕКП прийняти для позивача бажане рішення свідчить про необґрунтованість його доводів та відсутність ознак протиправної бездіяльності НКРЕКП. Зауважив, що уточнення та перегляд тафиру на послуги з розподілу електричної енергії здійснюється виключно відповідно до вимог Порядку №1175, а тому, вважає, що недотримання позивачем вимог Порядку №1175 не може свідчити про бездіяльність Регулятора.

Щодо зобов`язання Комісії здійснити перерахунок тарифу відповідач вказав, що вирішення таких питань відносить до внутрішньої компетенції державного органу (дискреційних повноважень), у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення таких вимог адміністративного позову, оскільки суд не може перебирати на себе компетенцію державного органу шляхом зобов`язання вчинити такі дії.

У поданій до суду відповіді на відзиві позивач вказав, що Регулятор має всі механізми для виправлення наслідків власного протиправного рішення, внаслідок якого АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» не отримало грошові кошти в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії. Зокрема, позивачем наголошено, що згідно з пунктом 7 частини третьої сиаииі 6 Закону України "Про ринок електричної енергії" до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать встановлення (зміна) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.

Позивач вважає, що у разі якщо в учасника ринка електричної енергії порушене право на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку, Регулятор, який здійснює державне регулювання ринку електричної енергії, зобов`язаний забезпечити захист цього права. В іншому випадку Регулятором не буде дотримано принципів регулювання цін та тарифів на ринку електричної енергії, що встановленні частиною другою статті 7 Закону України "Про ринок електричної енергії" та принципів функціонування ринку електричної енергії, що закріплені пунктом 15 частини другої статті 3 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Крім того, на переконання позивача, розгляд судом цієї справи не є втручанням в дискреційні повноважеггя НКРЕКП, а лише у відповідності до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є виконанням завдань та основних засад адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у задоволенні заяви представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи №320/25555/24 за правилами спрощеного провадження - відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №320/25555/24 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «СУМИОБЛЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив про відсутність ознак бездіяльності в діях НКРЕКП з огляду на розгляд останньою листа АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» №85/4809.

У поданих до суду письмових поясненнях позивач зауважив, що для відновлення його порушеного права НКРЕКП повинна здійснити перерахунок тарифів без жодних додаткових заяв. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту є ефективним та передбачає реальний захист порушеного відповідачем права.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, НКРЕКП перерахувала для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами (далі - ЕКПТВЕ) 1 класу напруги на 2021, 2022, 2023 роки.

Так, Регулятор постановою від 20 листопада 2020 року № 2154 Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період (далі - Постанова № 2154) затвердив ЕКПТВЕ 1 та 2 класів напруги на 2021-2023 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання,, відповідно до якої розмір ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на 2021 рік становив 0,0199 відносних одиниць, на 2022 рік становив 0,0198відносних одиниць, на 2023 рік становив 0,0197 відносних одиниць.

AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» оскаржило до суду зазначену Постанову № 2154 в частині затвердження для товариства ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки у вищевказаному розмірі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2021 у справі № 480/4226/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року, визнано протиправною та скасовано Постанову № 2154 в частині затвердження для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки на рівні, відповідно, 0,0199, 0,0198 та 0,0197 відносних одиниць, а також зобов`язано НКРЕКП здійснити для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» перерахунок ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки згідно Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 № 981 в редакції постанови від 18.11.2020 № 2099.

Постановою Регулятора від 09 грудня 2022 року № 1641 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20 листопада 2020 року № 2154" (далі Постанова № 1641) до Постанови № 2154 були внесені зміни, внаслідок яких для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки були визначені на рівні, відповідно, 0,0199, 0,0198 та 0,0198 умовних одиниць.

Регулятором постановою від 05 грудня 2023 року № 2275 Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154 (далі - Постанова № 2275) для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки були змінені і стали, відповідно, 0,0305, 0,0303 та 0,0303 відносних одиниць.

Отже, шляхом прийняття Постанови № 2275 Регулятором виконано рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2021 у справі № 480/4226/21 в частині вчинення перерахунку ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки.

AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» звернулось до НКРЕКП із заявою про перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії внаслідок перерахунку економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами від 18.04.2024 № 85/4809.

Згідно пояснень позивача, відповідного перерахунку тарифів на підставі звернення AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» не здійснив, що призводить до порушення права позивача на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку, внаслідок прийняття Регулятором Постанови № 2154 в частині затвердження для товариства невірних значень ЕКПТВЕ електричними мережам 1 класу напруги.

Як вбачається з матеріалів справи, AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» в розумінні Закону України Про ринок електричної енергії є оператором системи розподілу.

Відповідно до пункту 56 частини першої статті 1 Закону України Про ринок електричної енергії оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Відповідно до пункту 78 частини першої статті 1 Закону України Про ринок електричної енергії розподіл електричної енергії (далі - розподіл) - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

У пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, наведене визначення, згідно якого технологічні витрати електричної енергії на транспортування електричної енергії електричними мережами (технологічні витрати електричної енергії) - це сума втрат електричної енергії в елементах мереж, витрат електричної енергії на власні потреби підстанцій та витрат електричної енергії на плавлення ожеледі.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 46 Закону України Про ринок електричної енергії оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор, відповідно до затвердженої ним методики.

При цьому, зміст тарифу на послуги з розподілу електричної енергії розкривається у його визначенні, наданому у Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (далі - Порядок № 1175), затвердженому постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2018 року № 1175.

Так, згідно з пунктом 1.2 глави 1 Порядку № 1175 тариф на послуги з розподілу електричної енергії (далі - тариф) - розмір плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку.

Враховуючи наведене визначення тарифу, відшкодуванню підлягають й технологічні витрати електричної енергії.

Використання ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги при обрахунку тарифів безпосередньо підтверджується змістом Порядку № 1175.

Так, у пункті 5.3 глави 5 Порядку № 1175 наводиться формула розрахунку прогнозованих витрат (прогнозований необхідний дохід) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік t, котрі обраховуються як сума додатків, одним з яких є вартість прогнозованих витрат, пов`язаних з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл, на рік t.

Згідно формули, яка наводиться у пункті 5.3 глави 5 Порядку № 1175, вартість прогнозованих витрат, пов`язаних з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл, на рік t, розраховується як сума вартостей прогнозованих витрат, пов`язаних з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл на 1 та 2 класі напруги відповідно, на рік t.

Вартість прогнозованих витрат, пов`язаних з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл на 1 класі напруги, на рік t згідно формули, що вказується у пункті 5.3 глави 5 Порядку № 1175, визначається як результат множення рівня прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, затвердженої НКРЕКП (проект рівня прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії), скоригованої на коефіцієнт графіка навантаження ліцензіата, або рівень цін електричної енергії, що продається за двосторонніми договорами на електронних аукціонах, балансуючому ринку та на ринку на добу наперед (у встановленому співвідношенні), на рік t, грн/МВт·год та прогнозованих обсягів технологічних витрат електричної енергії на її розподіл на 1 класі напруги, на рік t.

У свою чергу, прогнозовані обсяги технологічних витрат електричної енергії на її розподіл на 1 класі напруги на рік t, згідно пункту 5.3 глави 5 Порядку № 1175, розраховуються за формулою, в якій використовується значення ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги.

Відтак, з пункту 5.3 глави 5 Порядку № 1175 вбачається, що відповідне значення ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги впливає на значення прогнозованих витрат (прогнозований необхідний дохід) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік t.

Вказані прогнозовані витрати (прогнозований необхідний дохід) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік t у відповідності до пунктів 8.1 та 8.2 глави 8 Порядку №1175, розподіляються за класами напруги та у відповідності до формул, що наводяться у пунктах 8.3 та 8.4 глави 8 Порядку № 1175, використовуються для розрахунку тарифів на 1 класі напруги та 2 класі напруги.

Значення ЕКПТВЕ, затверджені Регулятором на 2021-2023 роки у Постанові № 2154, використовувалися при обрахунку тарифів для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО», що були встановлені постановою НКРЕКП від 09 грудня 2020 року № 2377 Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання (далі Постанова № 2377) та діяли протягом 12 місяців 2021 року, постановою НКРЕКП від 17 грудня 2021 року № 2607 Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання (далі Постанова № 2607) та діяли протягом 12 місяців 2022 року, постановою НКРЕКП від 21 грудня 2022 року № 1808 Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ СУМИОБЛЕНЕРГО із застосуванням стимулюючого регулювання (далі Постанова № 1808) та діяли протягом 12 місяців 2023 року.

Стосовно строку дії тарифів, при обрахунку яких використовувалися значення ЕКПТВЕ, затверджені Регулятором на 2021-2023 роки у Постанові № 2154, необхідно зазначити, що у пункті 5 Постанови № 2377 зазначалося, що ця постанова набирає чинності з 01 січня 2021 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова № 2377 була оприлюднена на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 12 грудня 2020 року, тобто набрала чинності 01 січня 2021 року та втратила чинність 01 січня 2022 року.

Відносно втрати чинності Постановою № 2377 зазначається у пункті 3 Постанови№ 2607.

Враховуючи вищевказані дати набрання та втрати чинності Постановою № 2377, тарифи, які для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» встановлювалися цим індивідуальним актом, діяли протягом 12 місяців 2021 року.

У пункті 4 Постанови № 2607 зазначалося, що ця постанова набирає чинності з 01 січня 2022 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова № 2607 була оприлюднена на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 17 грудня 2021 року, тобто набрала чинності 01 січня 2022 року та втратила чинність 01 січня 2023 року.

Відносно втрати чинності Постановою № 2607 зазначається у пункті 3 Постанови№ 1808.

Враховуючи вищевказані дати набрання та втрати чинності Постановою № 2607, тарифи, які для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» встановлювалися цим індивідуальним актом, діяли протягом 12 місяців 2022 року.

У пункті 4 Постанови № 1808 зазначалося, що ця постанова набирає чинності з 01 січня 2023 року, але не раніше дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постанова № 1808 була оприлюднена на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 22 грудня 2022 року, тобто набрала чинності 01 січня 2023 року та втратила чинність 01 січня 2024 року.

Відносно втрати чинності Постановою № 1808 зазначається у пункті 3 постанови НКРЕКП від 09 грудня 2023 року № 2340 Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання(далі Постанова № 2340).

Враховуючи вищевказані дати набрання та втрати чинності Постановою № 1808, тарифи, які для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» встановлювалися цим індивідуальним актом, діяли протягом 12 місяців 2023 року.

Як вже зазначалось, встановлений Постановою № 2154 розмір ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки був змінений лише 05 грудня 2023 року Постановою № 2275 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2021 у справі № 480/4226/21, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року.

Таким чином, при розрахунку тарифів для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО», які встановлювалися Постановою № 2377 та діяли протягом усіх 12 місяців 2021 року, Постановою№ 2607 та діяли протягом усіх 12 місяців 2022 року, Постановою№ 1808 та діяли протягом усіх 12 місяців 2023 року, ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки використовувався у невірному значенні.

Відтак, суд доходить висновку, що тарифи AT «СУМИОБЛЕНЕРГО», які встановлювалися Постановою № 2377 та діяли протягом усіх 12 місяців 2021 року, Постановою№ 2607 та діяли протягом усіх 12 місяців 2022 року, Постановою№ 1808 та діяли протягом усіх 12 місяців 2023 року, були розраховані невірно, без урахування здійснення усіх необхідних витрат позивача, пов`язаних з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл, що призвело до того, що прогнозні витрати, передбачені у тарифах, не покрили фактичну вартість технологічних витрат електричної енергії у 2021-2023 роках.

У свою чергу, оскільки у відповідності до пункту 5.3 глави 5 Порядку № 1175 прогнозовані витрати (прогнозований необхідний дохід) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік t розраховуються за формулою, яка враховує вартість прогнозованих витрат, пов`язаних з купівлею електричної енергії з метою компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл, на рік t, тарифи AT «СУМИОБЛЕНЕРГО», які встановлювалися Постановою № 2377 та діяли протягом усіх 12 місяців 2021 року, Постановою№ 2607 та діяли протягом усіх 12 місяців 2022 року, Постановою№ 1808 та діяли протягом усіх 12 місяців 2023 року, не забезпечили для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» відшкодування обґрунтованих витрат на здійснення діяльності.

Частиною другою статті 3 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах, зокрема: недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати.

Частиною другою статті 7 Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою, повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України Про ринок електричної енергії ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що підлягають державному регулюванню, та методики (порядки) їх формування повинні, зокрема: створювати економічні стимули для здійснення інвестицій та підтримання у належному стані системи передачі та систем розподілу.

В пункті 1.2 глави 1 Порядку № 1175 дається визначення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, як розміру плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку.

Таким чином, враховуючи наведене вище, вбачається, що невірний обрахунок Регулятором ЕКПТВЕ та подальше заниження розміру встановлених тарифів, які діяли протягом 12 місяців 2021 року, 12 місяців 2022 року та 12 місяців 2023 року з використання ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки у невірному значенні призвів до порушення права AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності.

З метою відновлення цього порушеного права AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» звернулось до НКРЕКП із заявою про перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії внаслідок перерахунку економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами від 18.04.2024 № 85/4809 (далі - Заява).

У Заяві було вказано, що у зв`язку із зміною для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» розміру ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги з 0,0199 на 2021 рік, з 0,0198 на 2022 рік та з 0,0198 на 2023 рік, відповідно, на 0,0305 на 2021 рік, на 0,0303 на 2022 рік та на 0,0303 на 2023 рік для покриття обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не було забезпечено внаслідок затвердження Постановою № 2154 з урахуванням змін, внесених Постановою № 1641, невірних значень ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки та використання їх для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» протягом 2021-2023 років, товариство просить НКРЕКП протягом 30 днів з моменту отримання цієї Заяви здійснити з розрахунку на 36 місяців перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання для 1 класу напруги та для 2 класу напруги, установлених АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО», з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Регулятор відповідного перерахунку тарифів на підставі звернення AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» не здійснив, що призводить до порушення права AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку, внаслідок прийняття Регулятором Постанови № 2154 в частині затвердження для товариства невірних значень ЕКПТВЕ електричними мережам 1 класу напруги.

Пунктом 15 частини другої статті 3 Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що функціонування ринку електричної енергії здійснюється на принципах недискримінаційного ціно- та тарифоутворення, що відображає економічно обґрунтовані витрати.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону України Про ринок електричної енергії на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають тарифи на послуги з розподілу електричної енергії.

Частиною третьою статті 7 Закону України Про ринок електричної енергії встановлено, що ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою (зокрема плата за приєднання), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності ОЕС України, економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку.

Частиною першою статті 6 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 6 Закону України Про ринок електричної енергії до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать встановлення (зміна) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.

Враховуючи те, що встановлення та/або зміна тарифів є повноваженнями Регулятора, а також те, що тарифи мають встановлюватися з урахуванням економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного учасника ринку електричної енергії та належного рівня норми прибутку, бездіяльність НКРЕКП, яка полягає у невчиненні перерахунку тарифів, про який AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» просило у поданому на розгляд відповідача зверненні, суперечить вище наведеним положенням Закону України Про ринок електричної енергії. Така бездіяльність порушує права AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку, а відтак є протиправною.

Разом з тим, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату та бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що вищезгадана норма Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, з урахуванням перелічених вище обставин, зокрема, в частині того, що НКРЕКП може приймати відповідні рішення щодо здійснення коригування витрат (доходу) в структурі тарифів, та закріплених законом повноважень Регулятора щодо встановлення (зміни) тарифів, належним та ефективним способом захисту, який є адекватним наявним обставинам та забезпечить поновлення порушеного права позивача, є визнання протиправною бездіяльності НКРЕКП щодо нездійснення перерахунку тарифів та зобов`язання Регулятора здійснити перерахунок діючих тарифів AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» для 1 класу напруги та для 2 класу напруги у бік збільшення з розрахунку на найближчі 36 місяців шляхом коригування доходу (витрат) в структурі діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у зв`язку зі зміною для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги з 0,0199 на 2021 рік, з 0,0198 на 2022 рік та з 0,0198 на 2023 рік, відповідно, на 0,0305 на 2021 рік, на 0,0303 на 2022 рік та на 0,0303 на 2023 рік для покриття обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не були передбачені внаслідок затвердження невірних значень економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки та використання їх для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» протягом 2021-2023 років.

Суд відмічає, що як раніше згадано та встановлено судом і не заперечувалось відповідачем, тарифи AT «СУМИОБЛЕНЕРГО», які встановлювалися Постановою № 2377, Постановою № 2607 та Постановою № 1808, діяли протягом 2021-2023 років, відповідно протягом 36 місяців відбувалося недоотримання позивачем грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, у зв`язку з чим, зобов`язальна частина для НКРЕКП щодо здійснення перерахунку діючих тарифів AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на послуги з розподілу електричної енергії у бік збільшення з розрахунку на найближчі 36 місяців обумовлено належним відновленням порушених прав позивача.

Щодо посилання відповідача на недотримання Порядку № 1175 при зверненні позивачем із Заявою суд відмічає, що у листі від 04 липня 2024 року № 7218/17.2.3/7-24 (далі Лист) повідомлено, що НКРЕКП Заяву розглянуло як звернення. У Листі вказано, що відповідно до Порядку № 1175 при розрахунку тарифів на послуги з розподілу 2024 рік враховано коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги із одночасним набранням чинності цих коефіцієнтів та тарифів на застосування стимулюючого регулювання з 1 січня 2024 року.

Проте, в листі не йдеться про врахування перерахованих ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки при розрахунку тарифів на послуги з розподілу на 2024 рік. Отже, в Листі фактично зафіксовано, що після прийняття Постанови № 2275 відповідачем було прийнято Постанову № 2340, якою не було відновлено порушені права позивача.

Також суд відмічає, що в Листі НКРЕКП не пропонує AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» те, що після звернення останнім із заявою, що передбачена Порядком № 1175, Регулятором будуть вчинені відповідні дії для відновлення порушеного права позивача. Крім того, з аналізу процедур перегляду та уточнення тарифів, які встановлені Порядком № 1175, вбачається, що у спірних правовідносинах позивач не зобов`язаний для відновлення порушеного права звертатися до НКРЕКП виключно із заявою про перегляд або уточнення тарифів.

Суд звертає увагу на те, що з огляду на порядок та строки розгляду заяв, що встановлені главою 3 Порядку № 1175, спосіб захисту прав у спірних правовідносинах, який передбачає звернення позивачем із заявою про перегляд або уточнення тарифів, не буде вважатися ефективним.

Суд критично сприймає доводи відповідача про те, що зобов`язуючи НКРЕКП прийняти рішення, суд таким чином втручається у його дискреційні повноваження, оскільки за предметом спору зобов`язальні вимоги позивача не визначають конкретний розмір тарифів, не вимагають того щоб тарифи були економічно обґрунтованими, спір вирішено за наслідками протиправної бездіяльності щодо нездійснення перерахунку тарифів позивача враховуючи скасування в судовому порядку у відповідній частині Постанови № 2154, якою були затверджені значення ЕКПТВЕ на 2021-2023 роки, що використовувалися при обрахунку тарифів для AT «СУМИОБЛЕНЕРГО» на 2021-2023 роки, внаслідок чого, тарифи не забезпечили для позивача відшкодування обґрунтованих витрат на здійснення діяльності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує висновки, сформовані Європейським судом з прав людини 18 липня 2006 року у справі Проніна проти України, в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваної бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана бездіяльність не відповідає наведеним у частині другій статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6056, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов акціонерного товариства «СУМИОБЛЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо нездійснення перерахунку тарифів АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» на послуги з розподілу електричної енергії для 1 та 2 класів напруги з розрахунку на 36 місяців з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у зв`язку зі зміною для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги з 0,0199 на 2021 рік, з 0,0198 на 2022 рік та з 0,0198 на 2023 рік, відповідно, на 0,0305 на 2021 рік, на 0,0303 на 2022 рік та на 0,0303 на 2023 рік для покриття обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не були передбачені внаслідок затвердження невірних значень економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки та використання їх для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» протягом 2021-2023 років.

Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (адреса: 03057, місто Київ, вулиця Сім`ї Бродських, 19, ) здійснити перерахунок діючих тарифів АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» (адреса: 40035, місто Суми, вулиця І. Сірка, 7, ) на послуги з розподілу електричної енергії для 1-го та для 2-го класів напруги з розрахунку на найближчі 36 місяців шляхом коригування доходу (витрат) в структурі діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з метою компенсації недоотриманих грошових коштів в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії у зв`язку зі зміною для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги з 0,0199 на 2021 рік, з 0,0198 на 2022 рік та з 0,0198 на 2023 рік, відповідно, на 0,0305 на 2021 рік, на 0,0303 на 2022 рік та на 0,0303 на 2023 рік для покриття обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, що не були передбачені внаслідок затвердження невірних значень економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 класу напруги на 2021-2023 роки та використання їх для розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діяли для АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» протягом 2021-2023 років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (адреса: 03057, місто Київ, вулиця Сім`ї Бродських, 19, ) на користь акціонерного товариства «СУМИОБЛЕНЕРГО» (адреса: 40035, місто Суми, вулиця І. Сірка, 7, ) понесені останнімсудові витрати у розмірі 6 056, 00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.