Справа № 420/22860/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 22.07.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

1. Визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом можливого бойового травмування головного сержанта ОСОБА_1 » від 26.05.2024 №1678;

2. Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначену у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 №402 - по факту отримання ним мінно-вибухової травми 13.02.2023, внаслідок хвильового удару, при виконанні ним військового обов`язку поблизу населеного пункту Біла Гора, Краматорського району, Донецької області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач з 29.09.2022 по теперішній час проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Для отримання довідки, встановленої форми щодо обставин отримання ОСОБА_1 13.02.2023 поблизу села Біла Гора, Краматорського району, Донецької області, представником позивача 12.04.2024 було здійснено відповідний адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 , на який не було надано відповіді. На повторний адвокатський запит від 29.05.2024 вих.№29.05.2024 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь від 17.06.2024 №0666/35/4315 щодо результатів призначення та проведення службового розслідування стосовно обставин отримання 13.02.2023 мінно-вибухової травми головним сержантом ОСОБА_1 із додаванням завіреного витягу із наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 26.05.2024. Позивач ОСОБА_1 вважає наказ Військової частини НОМЕР_1 від 26.05.2024 №1678 - протиправним, незаконним та таким, що порушує його права та інтереси, тому звертається до суду з даним позовом.

22.07.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачу копію ухвали від 22.07.2024 доставлена до Електронного кабінету 22.07.2024, проте, ані у строк,визначений в ухвалі, ані на момент розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Розглянувши подані докази на обґрунтування заявлених вимог, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Матеріали справи містять контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу від 01.06.2016 (а.с.11-12), укладений між Міністерством оборони України в особі виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , який укладений відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до закінчення особливого періоду, або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 №258 (а.с.13), наказано військовослужбовців, у т.ч. головного сержанта ОСОБА_1 вважати такими, що прибули до пункту постійної дислокації військової частини та приступили до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів, які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 видано довідку від 14.01.2024 №215 (а.с.14) про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України про те, що він дійсно в періоди з 01.10.2022 по 30.11.2022, з 05.12.2022 по 20.07.2023 та з 14.09.2023 по 30.09.2023 на підставі бойових розпоряджень брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Матеріали справи містять довідку військово-лікарської комісії (військова частина НОМЕР_4 ) від 08.09.2023 №1311 (а.с.16), про те, що 08.09.2023 проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: (наводиться перелік захворювань) внаслідок мінно-вибухової травми (13.02.2023). Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини та захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Представник позивача звернулась до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 12.04.2024 №1204/24-1 (а.с.29-30) та від 29.05.2024 №2905/24-1 (а.с.31-32) у якому просила службове розслідування щодо обставин отримання 13.02.2023 ОСОБА_1 контузій, внаслідок мінно-вибухової травми поблизу н.п. Біла гора, Краматорського району, Донецької області та направити відповідну довідку щодо цього факту.

Матеріали справи містять витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.05.2024 №1678 «Про результати службового розслідування за фактом можливого травмування головного сержанта ОСОБА_2 » (а.с.34-36) у якому, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, на підставі рапорту майора ОСОБА_3 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2024 №14721 за фактом можливого бойового травмування головного сержанта ОСОБА_1 та з метою уточнення причин і умов, що могли посприяти бойовому травмуванню головного сержанта ОСОБА_2 , комісією проведено службове розслідування.

В ході службового розслідування досліджено рапорт майора ОСОБА_4 , медичну документацію стосовно ОСОБА_1 , пояснення військовослужбовців.

Встановлено, що факт отримання бойового травмування головним сержантом ОСОБА_1 , поблизу населеного пункту Біла Гора Краматорського району Донецької області, станом на 13.02.2023 не підтверджується.

Наказано вважати факт отримання бойового травмування головним сержантом ОСОБА_1 , 1980 року народження, станом на 13.02.2023 старший водій-гранатометник автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення і механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , якого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 04.01.2024 №2-ЗС призначено на посаду інструктора з водіння взводу навчальних автомобілів роти матеріально-технічного забезпечення Військової академії ( АДРЕСА_1 ), якого 12.01.2024 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту Біла Гора Краматорського району Донецької області, 13.02.2023, таким, що не підтверджується (п.2).

Вважаючи спірний наказ протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Як вбачається з оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.05.2024 №1678 «Про результати службового розслідування за фактом можливого травмування головного сержанта ОСОБА_2 », службове розслідування було проведено на підставі ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, та рапорту майора ОСОБА_3 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2024 №14721 за фактом можливого бойового травмування головного сержанта ОСОБА_1 та з метою уточнення причин і умов, що могли посприяти бойовому травмуванню головного сержанта ОСОБА_5 .

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 на вимоги статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», з метою приведення актів Міністерства оборони України у відповідність до вимог законодавства, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (надалі - Порядок №608).

Згідно п.1 розділу І Порядку №608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що службове розслідування стосовно військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів, на підставі ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку №608, проводиться у випадках не виконання (неналежно виконали) ними своїх службових обов`язків або вчинення правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дій (бездіяльність) які призвели до завдання шкоди державі, та призначається таке розслідування письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Однак, відповідачем не надано суду будь яких доказів щодо вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного правопорушення.

Навпаки, зі спірного наказу вбачається, що службове розслідування було проведено для встановлення обставин поранення/бойового травмування позивача.

Таким чином, суд вважає, що обрані відповідачем підстави для проведення службового розслідування відносно позивача є помилковими.

В позовній заяві позивач визначив два способи захисту його прав:

визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом можливого бойового травмування головного сержанта ОСОБА_1 » від 26.05.2024 №1678;

зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначену у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 №402 - по факту отримання ним мінно-вибухової травми 13.02.2023, внаслідок хвильового удару, при виконанні ним військового обов`язку поблизу населеного пункту Біла Гора, Краматорського району, Донецької області.

Суд вважає, що належним способом захисту права позивача внаслідок безпідставного призначення та проведення відносно позивача службового розслідування за фактом його поранення/бойового травмування, має бути визнання судом протиправним наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом можливого бойового травмування головного сержанта ОСОБА_1 » від 26.05.2024 №1678.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача видати йому довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначеної у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 року №402 (надалі - Положення №402), то суд зазначає наступне.

Пунктом 1.11 розділу ІІ Положення №402 встановлено, що при зарахуванні кандидата на військову службу за контрактом кадровими органами в його особову справу обов`язково вкладається довідка ВЛК. У подальшому всі довідки ВЛК та довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 5), при наявності, кадровими органами заносяться до особових справ.

Таким чином, вказаним пунктом зобов`язано кадрові органи заносити до особової справи військовослужбовця довідки про обставини травмувань (поранень, контузій, каліцтва) (додаток 5), при наявності.

Вказаним додатком 5 до Положення №402 є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка містить наступні графи для заповнення: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові; рік народження; «дата одержання»: вказати вид, характер і локалізацію поранення, травми, контузії, каліцтва; «За обставин»: докладно вказати, за яких обставин, під час виконання робіт, де, на службі чи ні, у відпустці, в стані алкогольного сп`яніння чи ні тощо; підстава: наказ командира (начальника) військової частини; «Видана для пред`явлення»: назва закладу, організації, куди надається довідка; «Командир (начальник) військової частини»: військове звання, підпис, прізвище, ініціали.

Тобто, вказана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачена додатком 5 до Положення №402, складається на підставі наказу командира (начальника) військової частини та в ній вказується вид, характер травми, та обставини.

Як вже було зазначено вище, представник позивач в адвокатських запитах просив військову частину НОМЕР_1 надати, крім іншого, і довідку про отримання позивачем травми під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідач таку довідку ні позивачу, ні його представнику не видав.

Протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи, що у відповідача існує законодавчо визначений обов`язок оформлювати та видавати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка передбачена додатком 5 до Положення №402, суд погоджується з обґрунтованістю обраного позивачем способу захисту у вигляді зобов`язання військової частини НОМЕР_1 оформити та видати позивачу таку довідку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, при вирішенні даної справи, суд не оминув позицію колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 06.09.2023 у справі № 420/809/23.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався, а відтак підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання наказу протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом можливого бойового травмування головного сержанта ОСОБА_1 » від 26.05.2024 №1678.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначену у Додатку №5 до наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 №402 - по факту отримання ним мінно-вибухової травми 13.02.2023, пов`язаної з проходженням військової служби при захисті Батьківщини поблизу населеного пункту Біла Гора, Краматорського району, Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 );.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА