Справа № 160/10300/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/10300/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги: - 8 Державного пожежно-рятувального загону - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024р. у справі №160/2865/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області) та 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області ( далі - 8 Державний пожежно-рятувальний загін ГУДСНС України у Дніпропетровській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 22.04.2024р. /а.с. 1-11,33/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі № 160/10300/24 і справу призначено до судового розгляду /а.с. 35/.

Позивач посилаючись у позовній заяві на те, що він у період з 01.12.2015р. по 20.03.2017р. проходив службу в ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області і звільнено його було з посади начальника 18 пожежно-рятувальної частини 8 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, за час служби, а саме в період з 01.12.20215р. по 06.10.2016р., з 30.01.2017р. по 20.03.2017р. грошове забезпечення йому виплачувалось ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, а у період з 07.10.2016р. по 29.01.2017р. 8 Державним пожежно-рятувальний загоном ГУДСНС України у Дніпропетровській області. Під час служби відповідачами йому не було виплачено в повному обсязі індексацію грошового забезпечення, а саме : за період з 01.12.2015р. по 20.03.2017р. ГУ ДСНС України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, та з 07.10.2016р. по 29.01.2017р. 8 Державним пожежно-рятувальним загоном ГУ ДСНС України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, яке також не було йому виплачено під час звільнення, тому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015р. по 06.10.2016р., з 30.01.2017р. по 20.03.2017р. ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, а у період з 07.10.2016р. по 29.01.2017р. 8 Державним пожежно-рятувальний загоном ГУДСНС України у Дніпропетровській області із застосуванням базового місяця - січень 2008 р.; - зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 06.10.2016р., з 07.10.2016р. по 29.01.2017р., з 30.01.2017р. по 20.03.2017р. (кожного з відповідачів відповідно) із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008р..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024р. у справі № 160/10300/24 адміністративний позов задоволено частково; визнати протиправною бездіяльність ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 05.10.2016р. із урахуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін - січень 2008 року; зобов`язано ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 05.10.2016р. із урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року; визнано протиправною бездіяльність 8 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2016р. по 20.03.2017р. із урахуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін - січень 2008 року; зобов`язано 8 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 06.10.2016р. по 20.03.2017р. із урахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено / а.с. 69-72/.

Відповідач 8 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 03.07.2024р. подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції /а.с. 80-85/.

З метою забезпечення апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.07.2024р. з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи № 160/10300/24 /а.с. 93/.

11.07.2024р. матеріали адміністративної справи № 160/10300/24 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 95/.

Також 11.07.2024р. судом апеляційної інстанції зареєстровано апеляційну скаргу ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на рішення суду першої інстанції від 24.06.2024р. у цій справі /а.с. 96-100/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024р. у справі № 160/10300/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ГУ ДСНС у Дніпропетровській області та 8 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024р. в адміністративній справі №160/10300/24 /а.с. 106 / і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 17.09.2024р. /а.с. 107/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи /а.с. 108-111/.

Відповідачі, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, крім цього на думку відповідачів у даному випадку позивачем пропущений строк звернення до суду, просили скасувати рішення суду першої інстанції від 24.06.2024 у цій справі та постановити нове рішення, яким адміністративний позов залишити без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач проходив службу період з 01.12.2015р. по 20.03.2017р. проходив службу в органах ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області і звільнено його було з посади начальника 18 пожежно-рятувальної частини 8 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області /а.с. 15-16,19-22/

При цьому у період з 01.12.2015р. по 06.10.2016р. позивач проходив службу безпосередньо у ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, яким у цей період позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення /а.с. 18/, а у період з 06.10.2016р. по 20.03.2017р. позивач проходив службу у 8 Державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області., яким у цей період позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення /а.с. 25-26/.

У січні та у лютому 2024р. позивач звернувся до відповідачів з заявами щодо виплати йому індексації грошового забезпечення за період служби та з листів відповідачі йому стало відомо, про те, що виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 06.10.2016р. здійснювалась у межах кошторисних призначень, а у 2015-2018рр. індексація грошового забезпечення була призупинена у зв`язку із обмеженим фінансуванням /а.с. 17,23-24/, також кожним з відповідачів були надані позивачу довідки про нараховане та виплачене йому грошове забезпечення під час проходження ним служби у кожного з відповідачів /а.с. 18,25-26/ і саме не виплата індексації грошового забезпечення стала підставою для звернення позивача із цим адміністративним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною 2 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно із абз.2 ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 6 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Абз.3 ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Згідно із ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2, 6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно із ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до абз.5 п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з абз.1, 2, 5, 6 п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Абзацами 1 - 6 п. 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Відповідно до пп.2 п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, правове регулювання виплати індексації визначає умови (якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

У рішенні від 15.10.2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України Конституційний Суд України зазначив про те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 19.06.2019 р. (справа №825/1987/17), від 20.11.2019 р. (справа №620/1892/19), від 05.02.2020 р. (справа №825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Таким чином індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Виходячи з аналізу положень п.5 Порядку №1078 вбачається, що можливість виплати особі індексації та порядок розрахунку її суми залежить від розміру підвищення оплати праці у місяці, в якому воно відбулося.

При цьому відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Як правильно встановив суд першої інстанції, відповідачами жодним чином не обґрунтовано правомірність невиплати індексації грошового забезпечення, не надано доказів щодо підвищення грошового забезпечення позивача чи того, що розмір грошового забезпечення позивача не підлягав індексації у зв`язку зі зміною величини індексу споживчих цін.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про протиправність ненарахування та невиплати кожним з відповідачів в повному обсязі позивачу індексації грошового забезпечення.

Щодо визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права та вірно встановлено, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення є місяць, з якого підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: січень 2008 року (Постанова №1294), а отже нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.12.2015р. по 06.10.2016р. та з 06.10.2016р. по 20.03.2017р. повинна була здійснюватися враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

Стосовно посилань відповідачів під час розгляду цієї справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду із цим адміністративним позовом, то колегія суддів вважає такі посилання відповідача безпідставними з огляду на те, що строк на звернення до суду нормами ч. 2 ст. 233 КЗпП України в новій редакції почав обмежуватись з 01.07.2022р., і з урахуванням вимог Конституції України щодо дії законів в часі позивачем у даному випадку не було пропущено строк на звернення до суду із цим адміністративним позовом з огляду на те, що спір в цій справі стосується правовідносин, що виникли до 19.07.2022р. і спірні відносини стосуються питання повноти грошового забезпечення, яке для цілей захисту прав певної особи прирівнюється до заробітної плати, строк звернення з цим позовом є необмеженим та, відповідно, позивачем не був пропущений.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, з огляду на досліджені судом під час розгляду цієї справи належні письмові докази щодо періодів проводження позивачем служби у кожного з відповідачів /а.с. 15-16.18-22,25,26/ позивачем у адміністративному позові було зазначено помилкові періоди, за які відповідачами не було нараховано та виплачено йому індексації грошового забезпечення (з 01.12.2015р. по 20.03.2017р. ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області; з 07.10.2016р. по 29.01.2017р. 8 Державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області), оскільки з наданих відповідачами довідок вбачається, що грошове забезпечення позивачу у період з 01.12.2015р. по 05.10.2016р. нараховувалось та виплачувалось ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області , а у період з 06.10.2016р. по 20.03.2017р. - 8 Державним пожежно-рятувальний загоном ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області

Отже, враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов`язання кожного з відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період виходячи з терміну проходження служби позивачем у кожного з відповідачів у справі, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем у цій справі позовних вимог.

З огляду на вищенаведені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог і зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому враховуючи, що під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, необхідно рішення суду першої інстанції від 24.06.2024р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, що були досліджені судом першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2024р. в адміністративній справі № 160/10300/24 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 24.09.2024р..

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов