Справа № 750/13544/24
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/143/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

за участю представника позивача - Федоренка О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ісакова Д.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України,

в с т а н о в и в:

25 вересня 2024 року Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 23 березня 2025 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись, зокрема на те, що в разі повернення відповідача до російської федерації, існує загроза його життю та здоров`ю, так як відповідача можуть сприйняти як зрадника. Також представник відповідача зазначив, що у ОСОБА_1 не було можливості протягом двох років, починаючи із січня 2020 року та до січня 2022 року, вийти з громадянства російської федерації, оскільки позивач не поінформував відповідача яким саме чином він мав виконати це зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23 вересня 2024 року працівниками Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі УДМС у Чернігівській області) був доставлений громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який незаконно перебуває на території України.

Перевіркою УДМС у Чернігівській області стосовно вказаного громадянина було встановлено, що він перетнув державний кордон на в`їзд в Україну 13 жовтня 2019 року та проживав на території України за паспортом громадянина російської федерації № НОМЕР_1 , виданим 24.07.2015 компетентним органом російської федерації та терміном дії до 24.07.2025.

13 лютого 2020 року, у зв`язку з набуттям громадянства України за територіальним походженням, ОСОБА_1 був документований тимчасовим посвідченням громадянина України серії НОМЕР_2 терміном дії до 31 січня 2022 року (а.с. 14-15).

31 травня 2022 року, на підставі статті 21 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III, УДМС у Чернігівській області було скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України відповідачем, оскільки останнім не виконано зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства протягом 2 років з моменту набуття громадянства України (а.с. 12).

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, із заявою про продовження строку перебування в Україні, а також з питання оформлення документів, які дають право на законне перебування в Україні, ОСОБА_1 не звертався, а тому перебуває в Україні незаконно.

Згідно протоколу серії ПР МЧГ № 001036 та постанови серії ПН МЧГ № 001030 від 06 лютого 2023 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування в Україні, а саме за проживання без документів на право проживання в Україні та ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного строку перебування, за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 2550 грн. (а.с. 16, 17).

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що вказаний штраф ним було сплачено добровільно.

Також, 06 лютого 2023 року внаслідок порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI), УДМС у Чернігівській області було прийнято рішення № 1 про примусове повернення відповідача до країни походження або третьої країни, яким зобов`язано його покинути територію України у термін до 07 березня 2023 року (а.с. 18-19).

ОСОБА_1 власними підписами засвідчив, що з вимогами статті 30 Закону № 3773-VI щодо примусового видворення у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін ознайомлений; рішення отримав особисто 06 лютого 2023 року, від його виконання не відмовляється та наміру оскаржувати не має; українську мову розуміє достатньо; зобов`язується не пізніше 07 березня 2023 року залишити територію України.

Проте, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відповідачем у встановлений строк виконано не було, у зв`язку із чим позивач звертався до ГУНП в Чернігівській області щодо виявлення ОСОБА_1 та доставлення його для вчинення дій згідно чинного міграційного законодавства україни (а.с. 20).

Повторно таке звернення до ГУНП в Чернігівській області позивач направив 15 липня 2024 року (а.с. 21).

23 вересня 2024 року працівниками УДМС у Чернігівській області відповідача було затримано в адміністративному порядку у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП, для припинення адміністративного правопорушення та забезпечення вирішення питання примусового видворення (протокол про адміністративне затримання № МЧГ 000021) (а.с. 26).

Крім того, 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме за перевищення встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів та ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного строку перебування з 08 березня 2023 року, за частиною другою статті 203 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 4080 грн. (протокол серії ПР МЧГ № 001502 від 23.09.2024 та постанова серії ПН МЧГ № 001488 від 23.09.2024) (а.с. 24, 25).

23 вересня 2024 року, внаслідок порушення ОСОБА_1 законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі положень статті 30 Закону № 3773-VI, УДМС у Чернігівській області прийнято рішення № 3 про примусове видворення відповідача з України (а.с. 27-29) та рішення про поміщення відповідача до Чернігівського Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ) для припинення адміністративного правопорушення та забезпечення вирішення питання примусового видворення (перебуває в ПТПІ з 23 вересня 2024 року) (а.с. 30-31).

Конституція України встановлює, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (стаття 26). Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI) іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Проте, відповідач із заявою щодо добровільного повернення в країну походження або третю країну до ДМС, її територіальних органів та підрозділів не звертався.

Таким чином, оскільки відповідач тривалий час перебуває на території України незаконно та не вчиняв жодних дій з метою добровільного виїзду з території України після закінчення терміну перебування, процедура добровільного повернення стосовно нього не може бути застосована.

Частиною першою статті 26 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Частиною другою статті 263 КУпАП передбачено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзду з них, порушили прикордонний режим, режим у пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду-виїзду, правила використання об`єктів тваринного світу в межах прикордонної смуги та контрольованого прикордонного району, у територіальному морі, внутрішніх водах та виключній (морській) економічній зоні України, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або не виконали рішення про заборону в`їзду в Україну, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб.

Частиною першою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини одинадцятої вищезазначеної статті строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Згідно частини третьої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи, що відповідач не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення УДМС у Чернігівській області про примусове повернення; тривалий час нелегально перебуває на території України, порушуючи міграційне законодавство України; офіційно не працює, є всі підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, та оскільки строк його утримання в ПТПІ закінчується 26 вересня 2024 року, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затримання відповідача з поміщенням до ПТПІ строком на 6 (шість) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Стосовно посилання відповідача на загрозу його життю та здоров`ю, внаслідок видворення на територію російської федерації, суд зазначає наступне.

Статтею 26 Конституції України передбачена можливість надання притулку іноземцям та особам без громадянства у порядку, встановленому Законом, і дана норма деталізована у Законі України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а тому відповідач має право скористатися даною процедурою за умови доведення підстав для її застосування.

Керуючись статтями 9, 90, 241-246, 271, 272, 289, 371 КАС України,

в и р і ш и в:

позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 51-А, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 37804450) до громадянина російської федерації ОСОБА_1 (місце перебування: АДРЕСА_1 ) про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 23 березня 2025 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.

Суддя