Справа № 620/7671/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7671/24 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання йому другого примірника контракту про проходження військової служби, укладеного 24.02.2022 з в/ч НОМЕР_1 ;

- зобов`язати відповідача надати йому другий примірник контракту про проходження військової служби, укладеного 24.02.2022 з в/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням всіх обставин та порушенням судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 18.09.2024.

Розгляд апеляційної скарги 18.09.2024 не здійснювався, оскільки головуючий суддя перебувала 18.09.2024 та 19.09.2024 у відрядженні.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до норм ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України,

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не міг не знати про проходження ним військової служби з лютого 2022 року саме на підставі контракту, що ним не заперечується і в самому позові.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 620/4969/23, у якій вказано, що позивач працював за контрактом, ухвалена 27.09.2023.

Ураховуючи те, що позивач був обізнаний, як про укладення ним контракту про проходження військової служби, так і про відсутність його копії, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із зазначеним позовом, з огляду на що, суд не встановив підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Натомість, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не врахував, що предметом спору даної справи є ухилення Військової частини НОМЕР_1 надати позивачу другий примірник контракту про проходження військової служби який був укладений 24.02.2022 з Військовою частиною НОМЕР_1 . Матеріали справи свідчать, що з метою виконання свого конституційного обов`язку захисту незалежності та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 уклав контракт з Військовою частиною НОМЕР_1 . В подальшому, позивача було переведено для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом на посаді командира взводу у Військовій частині НОМЕР_2 в період з 24.02 2022 по 05.03.2023 - наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 96 позивача було звільнено з військової служби у відставку та виключено з військового обліку (за віком). Контракт припинено за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

30.07.2023 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати йому другий примірник контракту про проходження військової служби, як того вимагає діюче законодавство України, однак, 31.08.2023 отримав листа командира Військової частини НОМЕР_1 у якому було повідомлено, що документи, на підставі яких було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 було знищено, але доказів цього не було надано.

27.09.2023 колегією Шостого апеляційного адміністративного суду під час розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було установлено та підтверджено матеріалами справи № 620/4969/23, що позивач - ОСОБА_1 працював за контрактом і був звільнений наказом Військової частини НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 .

Виконавши свій обов`язок громадянина України по захисту Вітчизни, незатежності та територіаіьної цілісності України, апелянт вказує на те, що має право отримати другий примірник контракту про проходження військової служби укладений 24.02.2024 з Військовою частиною НОМЕР_1 , тому хибним є висновок суду першої інстанції, що позивач був обізнаний, як про укладення контракту про проходження військової служби, так і про відсутність його копії, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із зазначеним позовом за захистом свого права, позаяк, лише 02.05.2024 позивач зрозумів, що посадові особи Військової частини НОМЕР_1 вживають всіх заходів, щоб не надавати другого примірника контракту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів вважає, що при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При цьому, саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Частиною першою статті 122 КАС України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України, передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом позивач зазначив про те, що про факт проходження ним військової служби саме відповідно до контракту встановлений під час розгляду справи № 620/4969/23, а про порушення своїх прав він дізнався лише 02.05.2024.

Однак, відповідно до положень Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) (частина друга статті 2 Закону).

Тобто, укладення контракту із Збройними Силами України, є добровільним та напряму залежить від волевиявлення громадян.

З огляду на викладене, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що позивач не міг не знати про проходження ним військової служби з лютого 2022 року саме на підставі контракту, що ним не заперечується і в самому позові.

Листом від 31.08.2023, в/ч НОМЕР_1 повідомила про неможливість надання копій документів, на підставі яких позивача було зараховано до списків особового складу частини.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 620/4969/23, у якій вказано, що позивач працював за контрактом, ухвалена 27.09.2023.

Водночас, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 28.05.2024, тобто, позивач був обізнаний, як про укладення ним контракту про проходження військової служби, так і про відсутність його копії, з огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду із зазначеним позовом.

Вказані правовідносини не є триваючими на даний час, позаяк, 05.03.2023 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 96, позивача було звільнено з військової служби у відставку та виключено з військового обліку (за віком). Контракт припинено за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.

Посилання апелянта на те, що лише 02.05.2024 позивач зрозумів, що посадові особи Військової частини НОМЕР_1 вживають всіх заходів, щоб не надавати другого примірника контракту, на переконання колегії суддів, не змінює наведених вище висновків про те, що позивач мав бути обізнаним про проходження ним служби за контрактом та у разі відутності мав право отримати його примірник під час строку його дії/перебування на службі, однак, 05.03.2023 позивача було звільнено зі служби, а з даним позовом останній звернувся лише 28.05.2024, тобто поза межами 1 місячного строку, встановленого процесуальним законодавством. Доводи позивача є суб`єктивними та зводяться до того коли позивач з`ясував для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно нього є порушенням, проте визначальним при визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню саме момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність).

Доводи апелянта про те, що виконавши свій обов`язок громадянина України по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, має право отримати другий примірник контракту про проходження військової служби, укладений 24.02.2024 з Військовою частиною НОМЕР_1 , колегією суддів не заперечуються, проте, вказане є доводами по суті спору, при цьому, на даному етапі оцінка правовідносинам не надається, адже з`ясуванню підлягало лише питання дотримання/недотримання позивачем строку звернення до суду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду із даними вимогами.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно із пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Є.О. Сорочко