Справа № 160/850/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/850/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року (суддя Дєєв Микола Владиславович) в адміністративній справі № 160/850/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 16.01.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 01 від 28.11.2022 щодо відмови в призначенні пенсії; визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 7 від 10.11.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.08.2022, зарахувавши при призначенні пенсії стаж роботи на посаді тракториста-машиніста з 25.03.1997 по 04.03.2003, з 05.03.2003 по 28.07.2005, з 01.06.2006 по 31.08.2009, з 01.09.2009 по 23.11.2017 та з 07.03.2018 по 08.09.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 7 від 10.11.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 01 від 28.11.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2022 (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахування правової оцінки наданої судом у даному рішенні. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22.07.2024 надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.11.2023 № 01 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , постановити окрему ухвалу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області усунути причини та умови, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі № 160/850/23.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику на підставі ч. 5 ст. 383 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства. Зазначає, що заявник має право на звернення до суду в порядку статті 383 КАС України не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. Вказує, що станом на день отримання відомостей з АСВП (15.07.2024) виконавче провадження не закінчено, а отже позивач мав цілком обґрунтовані сподівання, що рішення суду буде виконане в порядку примусового виконання. Крім того, судом не враховано, що перед тим, як подати заяву в порядку ст. 383 КАС України, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції вказав, що з огляду на те, що окремої ставки для сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України положення Закону України «Про судовий збір» не визначають, то керуючись принципом аналогії закону, і зважаючи на те, що в межах даних правовідносин було сплачено судовий збір за однією вимогою немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то у даному випадку заявник повинен сплатити судовий збір за правилами і в розмірі ставки за подання позовної заяви із однією вимогою немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб із урахуванням норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 року». Крім того, згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. Так, позивач просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.11.2023, при цьому дану заяву подано до суду 22.07.2024. Таким чином, 10 денний строк з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів пропущено, жодних пояснень із вказаного приводу заявником не надано.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 3 Закону № 3674-VI визначено об`єкти справляння судового збору.

Статтею 4 Закону № 3674-VI встановлено розміри ставок судового збору стосовно документів, за подання яких справляється судовий збір.

Колегія суддів зазначає, що розміри ставок судового збору залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (у деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

При цьому, приписами статті 4 Закону № 3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недотримання заявником п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 05 травня 2022 року в справі №520/9769/19 зазначив, що особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип стосовно обов`язковості судового рішення, закріплений у п. 9 ч. 1 ст. 129-1 Основного Закону України, звільняється від сплати судового збору за зверненням до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору.

Щодо висновків суду, що заявником попущено строк звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до положень частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Отже, момент, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви, є день, коли позивач дізнався чи повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку з невиконанням рішення суду, але не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Як наголосила Велика Палата Верховного Суду в постанові 07 липня 2021 року в справі № 9901/226/19, суд не повинен тлумачити положення частини четвертої статті 383 КАС України у такий спосіб, щоб створювати перешкоди для забезпечення виконання рішення суду, і має бути в одній системі координат із принципом обов`язковості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем 10-денного строку для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, не мають вмотивованого обґрунтування, без встановлення обставини, з якою процесуальний закон пов`язує початок перебігу такого строку, а саме, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та який день є останнім для звернення до суду з відповідною заявою.

Також судом не враховано висновки Великої Палата Верховного Суду в справі № 9901/226/19 та ту обставину, що виконавчий лист у справі № 160/850/23 на момент звернення боржника до суду в порядку ст. 383 КАС України, перебував на примусовому виконання.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, що є підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року в адміністративній справі № 160/850/23 скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з 24 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова