Справа № 460/27546/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/27546/23 пров. № А/857/21774/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Шевчук С. М., Іщук Л. П.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року про відмову у забезпеченні позову у справі № 460/27546/23 (головуючий суддя Зозуля Д. П., м. Рівне, повний текст ухвали складено 21.08.2024) за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, в якому позивач просив визнати протиправними і нечинними з дня їх прийняття та скасувати індивідуальні акти рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката Криворучко Лариси Сергіївни та рішення КДКА Рівненської області № Д/10-6 від 25.10.2023.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

22.12.2023 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.12.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду. Прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі та розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

12.01.2024 до суду першої інстанції від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху після відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суд від 06.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №460/27546/23 - скасовано з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

19.08.2024 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акту рішення КДКА Рівненської області № Д/10-6 від 25.10.2023, яким право адвоката Криворучко Лариси Сергіївни на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4676/10 від 24.11.2011) зупинено до 24.10.2024 року.

В заяві про забезпечення позову було зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України. Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України, адвокат Криворучко Лариса Сергіївна (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4676/10 від 24.11.2011) обліковується у Раді адвокатів міста Києва. Відтак, порушувати відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарну справу та притягувати до дисциплінарної відповідальності належить до повноважень виключно КДКА м. Києва. Отже, порушення КДКА Рівненської області відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарної справи та притягнення КДКА Рівненської області в подальшому до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю суперечить імперативу положень ч. 3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також позивач вказує на преюдиційність обставин встановлених у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі № 260/10589/23 до обставин у даній справі. Крім того, ОСОБА_1 , вказувала, що застосування у даній справі заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії акту індивідуальної дії рішення КДКА Рівненської області № Д/10-6 від 25.10.2023, є співмірним з позовними вимогами і цілком відповідає завданням адміністративного судочинства. Разом з тим, у цій справі будь який інтерес інших осіб, які не є учасниками справи і який полягає у притягненні адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності всупереч імперативу ч. 3 ст. 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не є охоронюваними законом, а є фактом особистої зацікавленості у незаконному втручанні в діяльність адвоката, що є кримінальним правопорушенням та прямо заборонено законом. Крім того, позивач вказувала на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам, а саме - її право на працю зупинено до 25.10.2024 року в непередбачений законом спосіб - рішенням незаконного органу здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області № Д/10-6 від 25 жовтня 2023 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 19.08.2024 - відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а позивачем не наведено обґрунтованих доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії індивідуального акту рішення КДКА Рівненської області №Д/10-6 від 25.10.2023, яким право адвоката Криворучко Лариси Сергіївни на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4676/10 від 24.11.2011) зупинено до 24.10.2024. Наслідки від незабезпечення даного позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення заявником порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Будь-яких об`єктивних доказів, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує, саме, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, до суду не надано.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивачем - ОСОБА_1 , подало апеляційну скаргу (та доповнення до апеляційної скарги), в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано ті самі доводи і обставини, що і в обгрунтування вимог заяви про забезпечення позову.

Відповідачем та третьою особою надіслано до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу, в яких висловлено прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Апелянтом надіслано до суду апеляційної інстанції заперечення на прийняття відзиву відповідача до розгляду. Дане заперечення мотивоване тим, що відзив відповідача підписано неналежною особою.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що відзив на апеляційну скаргу підписано ОСОБА_2 керівником КДКА Рівненської області згідно витягу з ЄДРЮОФОПтаГФ.

Згідно із частиною першою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Водночас самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Таким чином представництво юридичної особи може здійснюватися виключно або через особу, яка діє в порядку самопредставництва, або через адвоката.

Виходячи з наведеного, відсутні підстави для повернення відзиву відповідача без розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні.

Інші учасники справи явки уповноважених представників не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з таких підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

При цьому, підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку з урахуванням конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що під час розгляду заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 КАС України.

Таким чином, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Предметом спору в даній справі є, зокрема, рішення КДКА Рівненської області №Д/10-6 від 25.10.2023 року, яким право адвоката Криворучко Лариси Сергіївни на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4676/10 від 24.11.2011) зупинено до 24.10.2024 року.

Не вирішуючи наперед питання правомірності рішення КДКА №Д/10-6 від 25.10.2023, апеляційний суд вимушений зауважити, що КДКА, як суб`єкт владних повноважень, повинен з надзвичайною обережністю підходити до вирішення таких чутливих питань, які пов`язані із притягненням адвоката до дисциплінарної відповідальності та враховувати при цьому існуючу судову практику, щоб максимально мінімізувати можливі негативні наслідки своїх рішень.

Слід погодитися з доводами апелянта, що зупинення права адвоката ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 4676/10 від 24.11.2011) впливає на реалізацію даною особою права на працю у вигляді здійснення нею адвокатської діяльності, а у випадку позбавлення права на зайняття такою діяльністю особа може бути позбавлена єдиного джерела існування.

Згідно частини четвертої статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних позивачем рішень може призвести до порушення його конституційного права на працю, суттєво вплинути на майнове становище та ділову репутацію, що істотно ускладнить або навіть унеможливить здійснення ефективного захисту та поновлення його прав і законних інтересів у разі визнання їх судом порушеними.

Зупинення адвокатської діяльності заявника є втручанням в його конвенційні права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист людини та основоположних свобод, в частині права на працю. Таке втручання може бути обґрунтованим виключно у разі його правомірності, тобто після надання судом оцінки правомірності оскаржуваних рішень.

Разом з тим, зважаючи на те, що вказане рішення порушує її право на працю, а також зачіпає права третіх осіб, що звертаються з метою отримання адвокатських послуг, а, відтак, невжиття заходів забезпечення позову може потягнути настання таких негативних наслідків, як спричинення шкоди діловій та професійній репутації.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Зупинення оскаржуваного рішення КДКА жодним чином не є вирішенням справи по суті.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову у формі зупинення рішення КДКА.

Апеляційний суд вважає, що з огляду на наведені вище мотиви, необхідним для убезпечення від можливих негативних наслідків для адвоката Криворучко Л.С. є забезпечення позову у формі зупинення рішення КДКА №Д/10-6 від 25.10.2023.

Згідно зі ст.317КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Щодо вимоги апеляційної скарги про стягнення з відповідача на користь позивача судово збору, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за наслідками розгляду справи в залежності від задоволених та відмовлених позовних вимог. Оскільки рішення по суті заявлених позовних вимог на момент розгляду апеляційної скарги на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року про відмову у забезпеченні позову у справі № 460/27546/23 не винесено, то вимога апеляційної скарги про розподіл судових витрат є передчасною.

Щодо вимог апелянта викладених у доповненні до апеляційної скарги про винесення окремої ухвали та у клопотанні про постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.

У доповненні до апеляційної скарги апелянт вимагає від суду апеляційної інстанції постановити окрему ухвалу, якою повідомити ДБР про вчинення за попередньою змовою групою службових осіб злочину у вигляді підробки офіційних документів.

У клопотанні про постановлення окремої ухвали апелянт вимагає від суду апеляційної інстанції негайно постановити окрему ухвалу, якою повідомити ГУ НП у Рівненській області про вчинення за попередньою змовою групою осіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України.

Стаття 249 КАС України встановлює, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Тобто, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зауважує, що вказаною статтею передбачено, що винесення окремої ухвали це право, а не обов`язок суду.

Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у постанові від 07.02.2019 у справі № 800/500/16, ухвалах від 18.03.2019 у справі № 200/4900/17, від 23.06.2023 у справі № 440/7433/21 та від 04.07.2023 у справі № 620/4707/22.

Колегія суддів вважає, що заявлені апелянтом клопотання не містять достатніх обґрунтувань, які б давали підстави для постановлення судом окремої ухвали, тому не вбачає підстав для винесення такої.

Відтак, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань про постановлення окремих ухвал.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 312, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року про відмову у забезпеченні позову у справі № 460/27546/23 скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Зупинити дію рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області № Д/10-6 від 25.10.2023 до вирішення справи судом.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді С. М. Шевчук
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 24.09.2024