Справа № 560/13735/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 вересня 2024 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Печений Є.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи" , Шепетівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи", Шепетівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення, прийняте Шепетівською міжрайонною медико-соціальною експертну комісію яке викладене у довідці серії 12 ААГ №126582 від 06.06.2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом третьої групи в частині встановлення інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без переогляду;

- зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи» переглянути рішення Шепетівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії в частині встановлення ОСОБА_1 інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без переогляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України, з огляду на таке.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Строки звернення до адміністративного суду визначено статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом, установленим статтею 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи передбачено шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви у справі № 560/13735/24, вбачається, що останнім заявлені вимоги:

- визнати незаконним та скасувати рішення, прийняте Шепетівською міжрайонною медико-соціальною експертну комісію яке викладене у довідці серії 12 ААГ №126582 від 06.06.2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом третьої групи в частині встановлення інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без переогляду;

- зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи» переглянути рішення Шепетівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії в частині встановлення ОСОБА_1 інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без перегляду.

Водночас, суд виходить з того, що друга позовна вимога, у розумінні пункту 23 ч. 1 статті 4 КАС України, є похідною позовною вимогою від позовної вимоги: "визнати незаконним та скасувати рішення, прийняте Шепетівською міжрайонною медико-соціальною експертну комісію яке викладене у довідці серії 12 ААГ №126582 від 06.06.2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом третьої групи в частині встановлення інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без переогляду".

Суд звертає увагу, що оскаржуване рішення, викладене у Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №126582 від 06.06.2023 року.

У той же час, ОСОБА_1 подано до суду позов 20.09.2024 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

У позовній заяві ОСОБА_1 подано клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення цього строку.

У вказаному вище клопотанні ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваного рішення Шепетівської міжрайонної МСЕК, а саме Акт огляду медико-соціальною експертною комісією №119 від 15.12.2022 з підтверджуючими документами, який був підставою видання довідки серії 12 ААГ №126582 від 06.06.2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідом третьої групи отримано останнім 05.02.2024 у відповідь на адвокатський запит його представника.

Водночас, суд критично оцінює такі аргументи з огляду на таке.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2022 направлено на медико-соціально-експертну комісію.

Також у матеріалах справи наявна копія акта огляду медико-соціальною експертною комісією №119 від 15.12.2022 року, відповідно до якого, 15.12.2022 проведено огляд позивача.

Отже, виходячи із викладеного вище, позивач був поінформований про проходження ним медико-соціально-експертної комісії.

Як судом зазначено вище, оскаржуване рішення прийняте 06.06.2023 року.

У той же час, позивачем не зазначено, які дії ним вчинялися щодо отримання інформації про прийняття відповідачем рішення за результатами проходження ОСОБА_1 вказаної вище медико-соціальної експертної комісії, що завадило отриманню такої інформації і докази, які це підтверджують.

При цьому, суд зазначає, що дата звернення позивача до адвоката з метою отримання правничої допомоги, зокрема, щодо отримання вказаної вище інформації, не змінює момент, з якого позивач повинен дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Окрім того, як зазначено позивачем, отримавши у відповідіь на адвокатський запит, копію оскаржуваного рішення відповідача, ОСОБА_1 вперше із позовною заявою звернувся до суду 01.07.2024 року з наступними позовними вимогами:

- визнати незаконним та скасувати рішення, прийняте Шепетівською міжрайонною медико-соціальною експертну комісію яке викладене у довідці серії 12 ААГ №126582 від 06.06.2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідом третьої групи в частині встановлення інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без переогляду;

- зобов`язати Шепетівську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію переглянути рішення в частині встановлення ОСОБА_1 інвалідності на строк до 01.07.2023 року та встановлення дати чергового переогляду - без переогляду".

У позовній заяві зазначено, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 в справі №560/9801/24 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вказує позивач, його представник не зміг у встановлений судом строк виправити недоліки позовної заяви, у зв`язку з тим, що перебував на той час у відпустці. Як наслідок, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.07.2024 в справі №560/9801/24 позовну заяву повернуто позивачеві.

Як вказано вище, з даним позовом представник позивача повторно звернувся 20.09.2024 року.

При цьому, суд зазначає, що викладені вище позивачем обставини щодо неможливості виправити недоліки позовної заяви в справі №560/9801/24 не є об`єктивно поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою іншого адвоката.

Щодо посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, то суд зазначає, що ОСОБА_1 до позовної заяви не надано доказів, що він має статус учасника бойових дій.

Окрім того, суд зазначає таке.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску строку звернення до суду, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 вказала: "...правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду".

За таких обставин, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивачем не наведено аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення ним до суду упродовж встановленого Законом строку.

Також суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

Позивач, необґрунтовано не дотримувався такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Слід зазначити, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що обов`язок кожного громадянина знати законодавство закріплений в частині першій статті 68 Конституції України, за змістом якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.

Тому, на переконання суду, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушенні його права чи законні інтереси, то враховуючи презумпцію знання законодавства, він повинен знати, що згідно з приписами КАС України може оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність до суду в межах строку звернення, визначеного цим Кодексом.

При цьому позовна заява та доводи позивача не містять обґрунтованих пояснень та доказів на їх підтвердження, що перешкоджало йому без зайвих зволікань звернутись до суду у встановлений строк за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, виходячи із зазначеного, суд виходить з того, що у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення цього строку

Вказані вище недоліки можуть бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.

Також суд зазначає про таке.

Згідно із частиною 1 статті 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 15 КАС України, мова адміністративного судочинства визначена ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики", де чітко вказано, що судочинство в Україні в цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 8 ст. 94 КАС України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики", сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Пунктом 1.2.3 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №174 від 17.12.2013 передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Дослідивши матеріали позовної заяви, встановлено, що частина доданих до позовної заяви документів складені не українською мовою, без їх офіційного перекладу на державну мову відповідно до вимог чинного законодавства, а тому, в такому випадку, є неналежними доказами. Ця обставина перешкоджатиме суду встановити наявність або відсутність фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення відповідача, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вказаними вище документами є:

- додаток №18. "Копія виписки з історії хвороби Інститут Нейрохірургії від 06.06.2017р";

- додаток №22. "Копія даних обстеження МРТ від 26.01.2018р.";

- додаток №23. "Копія даних обстеження МРТ від 25.11.2020р.";

- додаток №26. "Копія протоколу операції ОСОБА_1 від 25.05.2017р.";

- додаток №28. "Копія MPT головного мозку від 20.12.2018р.";

- додаток №35." Копія радіологічного виписного епікризу Інституту Нейрохірургії від 09.11.2017 року.";

- додаток №36. "Копія виписки із історії хвороби №172499 за 2017рік. Від 06.06.2017р.".

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду копій доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи, офіційно перекладених на державну мову відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням положень ч.1 ст. 161 статті КАС України, а саме: додатку №18. "Копія виписки з історії хвороби Інститут Нейрохірургії від 06.06.2017р"; додатку №22. "Копія даних обстеження МРТ від 26.01.2018р."; додатку №23. "Копія даних обстеження МРТ від 25.11.2020р."; додатку №26. "Копія протоколу операції ОСОБА_1 від 25.05.2017р."; додатку №28. "Копія MPT головного мозку від 20.12.2018р."; додатку №35." Копія радіологічного виписного епікризу Інституту Нейрохірургії від 09.11.2017 року."; додатку №36. "Копія виписки із історії хвороби №172499 за 2017рік. Від 06.06.2017р." ( у трьох примірниках).

Окрім того, щодо сплати судового збору позивачем, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) (далі Закону №3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 у позовній заяві заявлено дві позовні вимоги.

Отже, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачу слід було сплатити судовий збір у загальному розмірі 1211,20 х 2 = 2422, 40 грн.

Водночас, позивачем на підтвердження сплати судового збору до адміністративного позову додано квитанцію від 01.07.2024 №0.0..1 на суму 1211,20 грн.

Щодо поданої позивачем вказаної вище квитанції, то суд вказує на таке.

Квитанцію від 01.07.2024 №0.0..1 ОСОБА_1 подав при зверненні до Хмельницького окружного адміністративного суду в адміністративній справі № 560/9801/24.

Тобто, вказаний судовий збір сплачено за подання іншого адміністративного позову в адміністративній справі №560/9801/24.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.08.2024 в адміністративній справі №560/9801/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я "Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи, Шепетівської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.

Питання про повернення судового збору позивачеві судом не вирішувалось.

Відповідно до ст. 1 Закону №3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За таких обставин і правових підстав, за подання кожного окремого позову, в разі відсутності пільг щодо сплати судового збору, необхідно сплатити судовий збір в розмірах та порядку, передбачених Законом №3674-VI, а тому судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову, не може бути використаний для підтвердження сплати судового збору за подання до суду іншого адміністративного позову, в тому числі адміністративного позову, поданого тим самим позивачем до того самого суду.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто, законодавством встановлено чіткий порядок повернення сплаченої суми судового збору, яка в подальшому, на розсуд особи, може бути використана для сплати судового збору за подання іншого (нового) позову, в той же час використання сплаченої суми судового збору при поданні іншого позову не передбачено законодавством та є порушенням порядку сплати судового збору.

З огляду на викладене вище, платіжна інструкція від 01.07.2024 №0.0..1 на суму 1211,20 грн є підтвердженням сплати судового збору за подання адміністративного позову в адміністративній справі №560/9801/24 та не може бути підтвердженням сплати судового збору за подання іншого адміністративного позову, зокрема і в адміністративній справі №560/13735/24.

Отже, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду докази сплати 2422,40 грн судового збору за платіжними реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №560/13735/24 .

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин і правових підстав, адміністративний позов належить залишити без руху.

Зазначені вище недоліки позовної заяви можуть бути усунені позивачем шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду;

- копій доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи, офіційно перекладених на державну мову, відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням положень ч.1 ст. 161 статті КАС України, а саме: додатку №18. "Копія виписки з історії хвороби Інститут Нейрохірургії від 06.06.2017р"; додатку №22. "Копія даних обстеження МРТ від 26.01.2018р."; додатку №23. "Копія даних обстеження МРТ від 25.11.2020р."; додатку №26. "Копія протоколу операції ОСОБА_1 від 25.05.2017р."; додатку №28. "Копія MPT головного мозку від 20.12.2018р."; додатку №35." Копія радіологічного виписного епікризу Інституту Нейрохірургії від 09.11.2017 року."; додатку №36. "Копія виписки із історії хвороби №172499 за 2017рік. Від 06.06.2017р." ( у трьох примірниках);

- подання до суду доказів сплати 2422,40 грн судового збору за платіжними реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №560/13735/24.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяЄ.В. Печений