Справа № 500/4291/24
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4291/24

23 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Хоміцької С.О., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Василишина К.В., представника відповідача - Чайківської М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) через представника позивача - адвоката Василишина Костянтина Вікторовича звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду, з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі ГУ ДПС у Тернопільській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "С" №1 від 03.06.2024.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 16.05.2024 року відповідачем проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт № 6281/19-00-09-01/ НОМЕР_1 від 17.05.2024 та зафіксовано порушення позивачем частини 23. ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального» із змінами та доповненнями.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідач 03.06.2024 року прийняв податкове повідомлення-рішення №1, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 17 000,00 грн.

Представник позивача зазначає, що прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.06.2024 є неправомірним з огляду на те, що будь якого правопорушення ФОП ОСОБА_1 не вчиняла, зокрема діяльність суб`єкта господарювання не має відношення до здійснення продажу алкогольних напоїв, здійснення продажу алкогольного напою 28.04.2024 проведено без участі ОСОБА_1 , однак, скасувати операцію або змінити дані про особу, що здійснила реалізацію, після проведення операції і друку фіскального чеку неможливо, оскільки у ПРРО, що використовують Позивачка та її суборендар відсутня така технічна можливість.

З огляду на наведене позивач вважає, що відповідачем безпідставно притягнуто її до відповідальності, а податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено у справі судове засідання на 27.08.2024.

26.07.2024, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем частини 23, ст.15 Закону України №481/95-BP від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон №481)- реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії. В ході проведення перевірки встановлено, що в магазині «Провулок ММ1» за адресою АДРЕСА_1 де, здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення, що полягало у реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Алкогольні напої реалізовувалися через Програмний реєстратор розрахункових операцій №.

Контролюючий орган вважає твердження позивача щодо використання нею одного РРО разом із суборендарем помилковим, оскільки кожен суб`єкт господарювання зобов`язаний індивідуально зареєструвати РРО, а тому правомірно встановлено вину ФОП ОСОБА_1 щодо реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а тому, такі дії слугують підставою для прийняття рішення про застосування до позивача фінансових санкцій, визначених частиною другою статті 17 Закону.

Представник позивача 01.08.2024 надіслав до суду відповідь на відзив, у якій спростовуючи твердження відповідача стосовно неможливості використання різними суб`єктами господарювання одного пристрою, технічні можливості якого дозволяють встановлення програм, що можуть використовуватись в якості ПРРО зазначив, що законодавцем чітко розмежовано поняття РРО та ПРРО, а також зазначив, що спільним при провадженні господарської діяльності є лише носій, на якому розміщене таке програмне забезпечення. Тому, з огляду на викладене, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 27.08.2024 клопотання представника позивача про виклик свідка ОСОБА_2 задоволено, ухвалено викликати позивача в судове засідання та допитати її як свідка. Продовжено процесуальний строк розгляду справи до 12.10.2024 та оголошено перерву з метою допиту свідків до 23.09.2024.

У судовому засіданні 23.09.2024 представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі наказу в.о. начальника ГУ ДПС у Тернопільській області №1111-п від 16.05.2024 року проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за адресою провадження господарської діяльності, а саме магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_2 .

За результатами перевірки складено акт №6281/19-00-09-01/ НОМЕР_1 від 17.05.2024 року, яким встановлено порушення частини 23 ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального» із змінами та доповненнями - реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії.

Відповідачем, на підставі матеріалів ГУ ДПС у Тернопільській області, якими встановлено порушення частини 23 ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України і абзацу 7 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами та доповненнями, прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" №1 від 03.06.2024, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 17 000,00 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржуване рішення відповідача прийняте у відповідності до зазначених вище умов.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-17 (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичної перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Відповідно до пп. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Окрім того, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України визначено як підставу для проведення перевірки наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Виходячи з аналізу вказаних норм, підставою для проведення такого виду перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись зазначеними правовими нормами при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Як вбачається з наказу про фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , підставою для призначення фактичної перевірки стали пп. 69.2 п.69 підрпозділу 10 «Інші перехідні положення», ст. 19-1, ст.20, п.75.1 ст.75, пп. 80.2.2 та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

При вирішені спору суд виходить із того, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Як слідує з визначення термінів, задекларованих у Законі № 481/95-ВР:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

- роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до частини 23, ст.15 Закону України №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Правовідносини, які виникають в усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (далі - РРО) для здійснення розрахункових операцій в готівковій та/або безготівковій форм регулює Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547 (далі Порядок №547).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу ІІ Порядку №547 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг, операції з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу, та відповідно до вимог законодавства повинні застосовувати РРО, зобов`язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку та забезпечити його персоналізацію, опломбування та переведення у фіскальний режим роботи.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку №547 реєстрація РРО здійснюється в контролюючому органі за основним місцем обліку суб`єкта господарювання як платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки встановлено, що в магазині «Провулок ММ1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де, здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено порушення, яке полягало у реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Алкогольні напої реалізовувалися через Програмний реєстратор розрахункових операцій №, а саме: 28.04.2024 року було реалізовано банку пива «Лев Темне» ємністю 0,48 літра, міцністю (вміст спирту) 4,7% об., по ціні 32,00 грн. із кодом УКТЗЕД згідно фіскального чеку від 28.04.2024 року №VIgBPJnau10.

Згідно показань свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , допитаних в судовому засіданні, встановлено факт продажу алкогольного напою - пива, ОСОБА_2

ОСОБА_1 зазначила, що у своїй діяльності використовує лише частину приміщення АДРЕСА_3 , на підставі договору суборенди №1 від 29.06.2023 року укладеного між нею та ФОП ОСОБА_2 . Іншу частину приміщення, з метою ведення підприємницькою діяльністю, використовує ФОП ОСОБА_2 , основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля напоями, в тому числі алкогольними.

Зазначені суб`єкти господарювання з метою оптимізації витрат пов`язаних із веденням підприємницької діяльності, за взаємною згодою використовують один Pos-термінал для проведення безготівкових розрахунків с/н 4532, програмне забезпечення якого дозволяє використовувати його для проведення безготівкових операцій та формування фіскальних чеків обома підприємцями.

Випискою АТ КБ "ПриватБанк" від 25.06.2024 №20.1.0.0.0/7-240711/31359 підтверджується використання Pos-терміналу двома мерчантами:

- S1TL01AW - основний мерчант, котрий зареєстрований на ФОП ОСОБА_1 ;

- S1TL01CN- мультимерчант, зареєстрований на ФОП ОСОБА_2 .

Розрахунки проводяться за обома мерчантами.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила факт продажу нею 28.04.2024 пива «Лев Темне» вартістю 32,00 грн в кількості 1 шт. Під час реалізації даного товару останньою не змінено режим роботи ПРРО з належного ФОП ОСОБА_1 на свій і, таким чином, із власної необережності зареєструвала фіскальний чек від імені Позивача.

Пояснила, що ФОП ОСОБА_1 , не має жодного відношення до продажу алкогольного напою, вказана операція проведена без її участі, однак, скасувати операцію або змінити дані про особу, що здійснила реалізацію, після проведення операції і друку фіскального чеку неможливо, оскільки у ПРРО, що використовують ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 відсутня така технічна можливість.

Суд зазначає, що спірним в даному випадку є питання наявності підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до фінансової відповідальності за порушення Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального» .

Відповідно до підпункту 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПУ України податкове законодавство України ґрунтується на принципі невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Для відповідальності за порушення податкового законодавства істотно важливим є правильна кваліфікація правопорушення, індивідуалізація покарання або стягнення, визначення відповідальності у відповідності до норми закони, реалізація застосованих до правопорушника заходів примусу лише у разі правомірності їх застосування.

Крім того, суд зазначає, що згідно з новою редакцією пункту 109.1 статті 109 ПКУ податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених ПКУ) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (зокрема осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПКУ.

Установлення вини у вчиненні податкового правопорушення можливе в разі доведення цього контролюючим органом. Тобто необхідною підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення такого правопорушення є встановлення контролюючим органом у встановлених пунктом 109.3 статті 109 ПКУ випадках вини платника, яка означає, що особа мала та може дотримуватися закріплених ПКУ правил і норм. У статті 112 ПКУ встановлено підстави, за яких особа вважається винною: установлення можливості дотримання особою правил і норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, але невжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; доведення контролюючим органом того, що вчиняючи дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Про вину особи в учинені податкового правопорушення свідчать, за умови доведення цього контролюючим органом, нерозумні, недобросовісні та без належної обачності діяння за умови існування можливості особи дотримуватися правил і норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, але невжиття достатніх заходів щодо їх дотримання.

Так, у постановах Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 821/2154/16 йдеться про те, що відповідно до приписів статті 109 ПКУ податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (зокрема осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПКУ. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Ураховуючи наведені законодавчі приписи щодо правил здійснення суб`єктами господарювання роздрібного продажу алкоголю виробів, а саме наявності відповідних ліцензій і заборони на їх продаж без РРО та не у відведеному місці, до відповідальності може бути притягнутий суб`єкт господарювання, який вчинив порушення таких правил, тобто допустив протиправні винні діяння.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, а також норм діючого законодавства, суд приходить до переконання, що відповідачем не представлено належних доказів здійснення, саме позивачем роздрібної торгівлі алкогольних напоїв без наявності ліцензії.

Враховуючи ту обставину, що факт реалізації алкогольних напоїв відбувся не з вини позивачки, тому правові підстави для застосування до неї штрафних (фінансових) санкцій відсутні.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області форми "С" №1 від 03.06.2024, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 17 000 грн за порушення ч.23 ст.15 Закону Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії, винесено відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для його скасування. Позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такі підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів існування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, та не спростував мотивації позивача і не довів правомірності прийнятого рішення.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №929 від 26.06.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області форми "С" №1 від 03.06.2024 про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 17000 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.