Справа № 280/6597/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Справа № 280/6597/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В,

третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області від 02.07.2024 року № 47 щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до абзацу 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до абзацу 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.01.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи ОСОБА_1 з 13.04.1992 по 08.12.1992 та з 09.12.1992 по 21.05.1993 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що звернувся через портал електронних послуг Пенсійного Фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за вислугою років за Списком № 2 відповідно до абзацу 3 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та абзацу 3 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як має право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку (чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи), надавши всі необхідні документи. Проте, рішенням Головного управління ПФУ у Волинській області від 25.07.2024 року № 47 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу передбаченого пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що його загальний трудовий стаж становить 41 рік 11 місяців, а пільговий стаж складає 7 років 6 місяців 7 днів, а тому для нього передбачено скорочення пенсійного віку на три роки, в зв`язку з чим має право на призначення пенсії за вислугою років за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та абзацом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що позиція відповідача, яка зазначена в рішенні про відмову у призначенні пенсії є неправомірною. На підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву вх. № 36769 від 07.08.2024, де вказано, що для призначення пенсії на пільгових умовах позивач має належним чином підтвердити свою зайнятість на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення шляхом подання до органу Пенсійного фонду України уточнюючої довідки, наказів про атестацію робочих місць, довідки про ненадання відпусток без збереження заробітної плати, проте до заяви про призначення пенсії позивачем ОСОБА_1 не надано жодного з названих документів, на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Зазначає, що у зв`язку з порушенням порядку ведення трудових книжок періоди роботи позивача з 13.04.1992 по 08.12.1992 та з 09.12.1992 по 21.05.1993, згідно трудової книжки не зараховані до страхового стажу. Вказує, що страховий стаж позивача становить 40 років 06 місяців 09 днів, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 відсутній, у зв`язку з чим позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України №1058. Вважає, що відповідач не мав правових підстав для прийняття рішення про призначення пенсії на за віком на пільгових умовах за Списком №2. Тому, вважає, що підстави для задоволення вимог позивача також повністю відсутні.

Третя особа надала пояснення вх. № 36991 від 09.08.2024, у яких вказує, що оскільки позивач станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом № 1058, не мав підтвердженого необхідними документами у встановленому порядку пільгового стажу, то відповідач не мав підстав для призначення цього виду пенсії. Покликається на те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 13.04.1992 по 08.12.1992, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в колгоспі; з 09.12.1992 по 21.05.1993, оскільки печатка при звільненні з роботи непридатна для сприйняття змісту та наявне виправлення в даті звільнення. Зазначає, що підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058 з 19.01.2024 року відсутні, оскільки рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 25.01.2024 № 47, яким відмовлено у призначенні пенсії за заявою позивача від 19.01.2024 не оскаржується та не є предметом позову у даній адміністративній справі. Тому, вказує, що підстави для задоволення вимог позивача також повністю відсутні.

Ухвалою суду від 22.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6597/24. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління ПФУ у Волинській області від 25.07.2024 року № 47 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу передбаченого пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погодившись з рішенням відповідача, з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій тощо регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058.

За ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Як встановлено з матеріалів справи, у спірним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та, зокрема, зазначено, що для підтвердження пільгового стажу необхідно надати уточнюючу довідку підприємства, оскільки неможливо визначити тривалість пільгового стажу, надати інформацію про простої та відпустки без збереження заробітної плати, та вірно вказати в заяві вид пенсії (п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Суд зазначає, що Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, шо дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Також статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як визначено пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:

1) відсутність трудової книжки;

2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 , містяться наступні записи: з 01.09.1981 по 12.07.1984 року навчався в МПТУ № 30 м. Пологи Запорізької області; з 19.07.1984 року по 18.10.1984 року працював на посаді машиніста холодильно-компресорних (на аміаці) установок по 4 розряду на Полтавському пивзаводі (з 18.10.2017 року перейменовано в ПрАТ «Фірма «Полтавпиво»); з 22.12.1986 року по 26.03.1992 року працював на посаді машиніста холодильних установок в штаті ВРП ВС Запорізької АЕС; з 13.04.1992 по 08.12.1992 був прийнятий в члени колгоспу «Дружба» машиністом холодильних установок; 09.12.1992 по 21.05.1993 робота в Елітсільхоз «Пам`ять чекіста» машиністом холодильних установок; з 10.01.1994 року та по дату звернення працює в НАЕК «Енергоатом» ВПЗАЕС.

Суд зауважує, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Слід зазначити, що професії машиніста холодильно-компресорних (на аміаці) установок підпадають під шкідливі і важкі умови праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, який був затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ ХХХІІ Загальні професії: машиніст (мотористи, компресорщики), що обслуговують аміачно-холодильні установки в промисловості та на транспорті), а також згідно постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 Список № 2 в розділі ХХХІІІ Загальні професії під № 341 передбачена посада «машиніст холодильних установок, обслуговуючий аміачно-холодильні установки».

Згідно відповіді ПрАТ «ФІРМА «ПОЛТАВПИВО» від 04.06.2024 року за № 05/490 зазначено, що посада «машиніст холодильно-компресорних установок 4 розряду», на якій працював ОСОБА_1 з 19.07.1984 року по 18 жовтня 1984 року, передбачала обслуговування аміачних компресорів. Займана посада підпадає під шкідливі і важкі умови праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Крім того, з трудової книжки позивача та військового квитка НОМЕР_3 вбачається, що у період з 01.11.1984 року по 02 11.1986 року позивач проходив військову службу в лавах Радянської Армії, а також, до та після проходження строкової військової служби працював машиніста холодильних установок.

Пунктами в та д абзацу 3 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно абзацу другий пункту 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тому, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, суд вважає, що робота позивача 19.07.1984 року по 18.10.1984, 22.12.1986 року по 26.03.1992, 13.04.1992 року по 08.12.1992 та з 09.12.1992 року по 21.05.1993, а також, період строкової військової служби з 01.11.1984 року по 02.11.1986 року має бути зарахована до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Також, у спірному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 13.04.1992 по 08.12.1992, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в колгоспі; з 09.12.1992 по 21.05.1993, оскільки печатка при звільненні з роботи непридатна для сприйняття змісту та наявне виправлення в даті звільнення.

З приводу зазначених доводів відповідача суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Так, записами трудової книжки серії НОМЕР_4 у період з 13.04.1992 по 08.12.1992 підтверджується робота у колгоспі «Дружба» (мовою документу) Іванівського району Одеської області, а також, довідкою ПрСП «Дружба» від 09.02.2024 надано інформацію про кількість вироблених трудоднів.

Суд також зауважує, що відповідно до положень Інструкції по порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (що діяла у спірний період роботи позивача), трудова книжка заповнюється адміністрацією підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, чинної в період заповнення трудової книжки позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Пунктом 13 вказаної постанови при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17, від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 (провадження № К/9901/22832/18).

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Тому, суд висновує, що відповідачем неправомірно не враховано періоди роботи позивача з 09.12.1992 по 21.05.1993, з 13.04.1992 по 08.12.1992 відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 до страхового стажу позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області від 02.07.2024 року № 47, з огляду на підстави відмови у призначенні пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо способу захисту прав позивача, суд зазначає, що частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Водночас, адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, з метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області від 02.07.2024 року № 47 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.04.1992 по 08.12.1992, з 09.12.1992 по 21.05.1993, а також, до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 періоди роботи з 19.07.1984 року по 18.10.1984, з 22.12.1986 по 26.03.1992, з 13.04.1992 по 08.12.1992, з 09.12.1992 по 21.05.1993, період строкової військової служби з 01.11.1984 по 02 11.1986 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 726,72 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, ), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 02.07.2024 року № 47 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.04.1992 по 08.12.1992, з 09.12.1992 по 21.05.1993, а також, до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 періоди роботи з 19.07.1984 року по 18.10.1984, з 22.12.1986 по 26.03.1992, з 13.04.1992 по 08.12.1992, з 09.12.1992 по 21.05.1993, період строкової військової служби з 01.11.1984 по 02 11.1986 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 72 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.09.2024.

Суддя Л.Я. Максименко