Справа № 297/2829/24
Суддя: МИХАЙЛИШИН В. М.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2829/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого МИХАЙЛИШИН В. М. за участю секретаря Балега Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до управління патрульної поліції Закарпатської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із адміністративною позовною заявою до управління патрульної поліції Закарпатської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови поліцейського 2 взводу 2 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядового поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2432328 від 20.06.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою поліцейського 2 взводу 2 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядового поліції Журавського О.О. серії ЕНА №2432328 від 20.06.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема за те, що 20 червня 2024 року о 08 годині 20 хвилині в с. Барвінок, Ужгородського району, позивач керуючи транспортним засобом марки «AUDI A4», номерний знак « НОМЕР_1 » рухався зі швидкістю 73 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam 008374.

Разом з цим, позивач не погоджується із вказаною постановою з огляду на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він рухався із допустимою у населеному пункті швидкістю, а саме 67 км/год.. Крім того, зазначив, що інспектор здійснював вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку, а саме тримав у руках прилад TruCam. Також, позивач вважає, що поліцейським було допущені порушення порядку розгляду справи, а саме: працівники патрульної поліції не представилися; процес розгляду справи звівся до формального складання постанови без об`єктивного дослідження усіх доказів, пояснень позивача; інспектор не надав можливість скористатися правом на правову допомогу та постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а також недотримання інспектором вимог, передбачених ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП.

З поміж вищенаведеного, позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази місця знаходження дорожнього знаку «5.45» (населений пункт) та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 28 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

06 серпня 2024 року Берегівським районним судом Закарпатської області отримано відзив відповідача на позовну заяву, в якій останній просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у ньому. Так, відповідач зазначив, що інспектором управління патрульної поліції під час зупинки транспортного засобу, під керуванням позивача та складання постанови про накладення адміністративного стягнення було дотримано всі вимоги законодавства України. Зокрема, інспектор представився належним чином, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім цього, зазначено, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення всі усні доводи позивача були взяті до уваги; постанова про накладення адміністративного стягнення містить дату вчинення правопорушення, серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце скоєння правопорушення, географічні координати тощо. Разом з цим, позивач при зверненні до суду із позовною заявою не надав жодного доказу на підтвердження обґрунтованості позову.

Крім цього, у відзиві зазначено, що використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Відтак, в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCam в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч.2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини. Тобто, інспектором патрульної поліції було правомірно використано лазерний вимірювач швидкості руху.

Також, відповідачем зазначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам визначеним у ст. 283 КУпАП та Інструкції, які не містять вимоги стосовно обов`язкового зазначення розташування дорожніх знаків. Щодо порушень розгляду справи інспектором патрульної поліції, відповідач зазначив, що інспектором було роз`яснено порядок та право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на правову допомогу, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора та підписом позивача на оскаржуваній постанові. Крім цього, відповідач вказує на те, що зазначені позивачем у позовній заяві дорожні знаки не мають ніякого відношення до спростування факту вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Так, позивачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у позовній заяві обґрунтувань.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач управління патрульної поліції Закарпатської області Департаменту патрульної поліції явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про місце, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що постановою поліцейського 2 взводу 2 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядового поліції Журавського О.О. серії ЕНА №2432328 від 20.06.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 20.06.2024 року о 08:20 в с. Барвінок, траса М06, 804 км ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI A4», номерний знак « НОМЕР_1 » рухався зі швидкістю 73 км/год. У населеному пункті с. Барвінок, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 23 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam 008374.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП, вказує на те, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП визначає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Частинами 1 та 2 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, суд приходить до висновку, що даною нормою закону встановлений порядок застосування технічних приладів і технічних засобів, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Цей порядок передбачає, що технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості транспортного засобу TruCAM LTI 20/20 № 0083745, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 зазначеного Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі.

Використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCAM в спосіб тримання у руках, не може бути визнати таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача проти позову до яких надано документацію з експлуатації приладу TruCAM № 0083745 та документацію, що підтверджує можливість його технічного застосування, оскільки ця документація не регулює спірні відносини у справі.

Як зазначено вище, спірні відносини регулюються ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", яка підлягає застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2024 року у справі № 161/8600/24, яка є останньою за ухваленням у часі в аналогічній справі, підтверджено висновок про те, що використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCAM у спосіб тримання в руках, не відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак отримані у такий же спосіб у даній адміністративній справі докази порушення позивачем ОСОБА_1 режиму швидкості руху є недопустимими.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведена норма закону вказує на те, що повноваження суду обмежуються наведеним переліком, який є вичерпний та не передбачає права визнавати протиправними дії відповідного суб`єкта владних повноважень.

Оскільки позивачем була поставлена вимога про скасування постанови, суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, тому позовну заяву ОСОБА_1 , слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 9, ч. 2 ст. 77, ст.ст. 241, 242, 246, 286 КАС України, ст.ст. 287, 288, 289 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до управління патрульної поліції Закарпатської області Департаменту патрульної поліції (м. Ужгород, вул. Олега Кошового, буд. 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти УПП бат. Управління патрульної поліції в Закарпатській області рядового поліції Журавського Олега Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2432328 від 20.06.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН