Справа № 308/9590/24
Суддя: Данко В. Й.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9590/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

1.до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивачка) до Закарпатської митниці Державної митної служби України , місцезнаходження: 88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20 (далі відповідач), у якому позивачка просить суд:

1.1.визнати протиправною та скасувати постанову відповідача у справі про порушення митних правил № 0119/30500/24 від 09.04.2024 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною 2 статті 471 МК України.

2.Позовні вимоги обґрунтовані таким:

2.1.притягнення позивачки до відповідальності за порушення митних правил відбулося без повного та належного з`ясування усіх обставин справи та встановлення її вини;

2.2.на думку позивачки, експертний висновок №-0063 від 29.03.2024 не може бути єдиним та беззаперечним доказом визначення ціни виявлених товарів, оскільки експерт може бути зацікавленою особою, так як належить до елементів органу Держмитслужби, якою накладено штраф на позивачку;

2.3.зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається можливим з`ясувати, який експерт проводив указану експертизу, чи внесений він до реєстру судових експертів та чи обізнаний він про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У оскаржуваній постанові такі відомості відсутні;

2.4.із експертним висновком на момент подання адміністративного позову ні позивачка, ні її представниця не ознайомлені.

3.11.07.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив.

4.Відзив обґрунтований таким:

4.1.факт порушення митних правил позивачкою не заперечуються;

4.2.обставини відповідного правопорушення належним чином задокументовано з дотриманням вимог щодо всебічності та повноти;

4.3.висновок Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби є обґрунтованим, відповідає законодавчо встановленим вимогам щодо його змісту та форми, а тому є належним доказом по справі;

4.4.в експертному висновку правильно визначено вартість товарів для визначення розміру штрафу за вчинене позивачкою правопорушення.

5.У судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від представниці позивачки надійшла заява про проведення судового засідання від 25.09.2024 без участі позивачки.

6.У судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.

ІІ. Рух справи

7.Ухвалою від 05.06.2024 суддя залишив позовну заяву без руху.

8.Ухвалою від 14.06.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

9.Ухвалами від 26.06.2024 та 15.07.2024 суд відмовив у задоволенні клопотань представниці позивачки про проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку.

10.Ухвалою від 25.09.2024 суд задовольнив клопотання представниці позивачки, визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновив відповідний строк.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом

11.Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

12.Оскаржуваною постановою від 09.04.2024 позивачку визнано винною в порушенні митних за частиною 2 статті 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості не задекларованих товарів, що становить 80 020,71 гривень.

13.Приймаючи означену постанову, орган митного адміністрування виходив з того, що виявлений у позивачки товар «стоматологічний інструмент (прямі кусачки) в асортименті торгової марки «OrthoSmile», країна виробництва Португалія загальною кількістю 400 шт.», вартість якого згідно з висновком експерта Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби №-0063 від 29.03.2024 становить 266 735,70 грн. (6 458,99 євро за курсом НБУ станом на 29.02.2024), підлягав письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян і був об`єктом оподаткування митними платежами. Однак позивачка не заявила за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, що переміщувалися нею через митний кордон України, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 471 МК України.

14.Як вбачається зі змісту постанови про призначення експертизи в справі про порушенням митних правил №0119/30500/24 від 04.09.2024 та висновку №-0063 від 29.03.2024, об`єктом дослідження був товар, вилучений у позивачки під час перетину кордону 29.02.2024, а саме:

14.1.стоматологічний інструмент (прямі кусачки) торгової марки «OrthoSmile» арт. 2710, країна виробництва Португалія у кількості 201 шт.;

14.2.стоматологічний інструмент (прямі кусачки) торгової марки «OrthoSmile» арт. 3000/85ТС, країна виробництва Португалія у кількості 98 шт.;

14.3.стоматологічний інструмент (прямі кусачки) торгової марки «OrthoSmile» арт. 3000/83ТС, країна виробництва Португалія у кількості 101 шт.

15.Про час, дату і місце розгляду справи про порушення митних правил позивачка повідомлялася належним чином, що підтверджується її підписом, проставленим на примірнику протоколу про порушення митних правил №0119/30500/24 від 01.03.2024.

16.У межах розгляду відповідачем справи про порушення митних правил позивачка надавала письмові пояснення, у яких, з-поміж іншого, відобразила ті ж обставини, про які стверджується у позовній заяві, а саме про факт придбання нею ортодонтичних інструментів у кількості 400 шт., які були виявлені працівниками митниці, та про відсутність чеків на вилучений товар.

17.Виходячи з наявності підстав для скасування оспорюваної постанови, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

ІV. Позиція суду

18.Вирішуючи спір по суті, суд виходив із такого.

19.Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

20.«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

21.«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

22.«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

23.Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

24.За правилами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

25.Відповідно до статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

26.Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

27.Відповідно до частини 1 статті 366 МК України двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

28.Частиною 2 статті 366 МК України встановлено, що канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

29.За змістом частини 4 цієї ж статті громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

30.Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення (частина 5 статті 366 МК України).

31.Частиною 6 статті 366 МК України визначено, що громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

32.Відповідно до частини 1 статті 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

33.Частиною 4 статті 374 МК України передбачено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

34.У вимірі спірних правовідносин суд зауважує, що позивачка, перетинаючи кордон, жодних товарів, які підлягають декларуванню не заявляла та документи на такі товари не подавала.

35.Відповідно до частини 2 статті 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

36.На підтвердження наявності у діях позивачки ознак об`єктивної сторони вищезгаданого правопорушення відповідач долучив протокол про порушення митних правил №0119/30500/24 від 01.03.2024, письмові пояснення позивачки від 01.03.2024, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.02.2024, висновок №-0063 від 29.03.2024.

37.При цьому, як слушно вказує представник відповідача, позивачка не заперечує факт недекларування переміщуваних товарів. Натомість за обставин цієї справи позивачка не погоджується із сумою штрафу та порядком визначення вартості незадекларованих товарів.

38.За змістом санкції частини 2 статті 471 МК України розмір штрафу залежить від вартості переміщуваних товарів, які не були задекларовані.

39.В основу визначення розміру штрафної санкцій відповідачем покладено висновок №-0063 від 29.03.2024, за яким загальна вартість наданих на дослідження товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 04.03.2024 по справі про порушення митних правил №0119/30500/24 становить 266 735,70 гривень.

40.Представниця позивачки вказує на те, що зазначений висновок є неналежним доказом, однак суд із цим твердженням не погоджується, зважаючи на таке.

41.Відповідно до частини 1 статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

42.Згідно з частиною 1 статті 508 МК України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

43.Частиною 2 статті 508 МК України визначено, що до процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

44.Частинами 2 та 3 статті 357 МК України встановлено, що дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

45.Призначення дослідження (аналізу, експертизи) в інших установах (організаціях) допускається лише у разі неможливості проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленим підрозділом або за заявою декларанта чи уповноваженої ним особи для підтвердження чи спростування результатів проведеного дослідження (аналізу, експертизи).

46.Частиною 1 статті 515 МК України передбачено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

47.Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи (частина 2 статті 515 МК України).

48.За приписами частин 1 і 3 статті 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

49.Рішення про призначення експертизи є обов`язковим для експерта, а також для посадових осіб підприємства, де працює експерт.

50.Послідовність та порядок виконання дій посадовими особами структурних підрозділів та територіальних органів Держмитслужби (далі - митні органи) під час направлення запитів про проведення досліджень (аналізів, експертиз), постанов про призначення експертиз у справах про порушення митних правил до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, а також проведення досліджень (аналізів, експертиз) експертами СЛЕД Держмитслужби унормовано Порядком взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної митної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 №1058 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01.09.2023 №480) (далі Порядок №1058).

51.Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №1058 дослідження (аналіз, експертиза) призначається у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення митного контролю та митного оформлення, у справах про порушення митних правил, а також під час прийняття рішення щодо зобов`язуючої інформації, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

52.Відповідно до 3 розділу ІІ Порядку №1058 рішення про призначення експертизи у справі про порушення митних правил оформлює посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, у вигляді постанови.

53.Пунктом 1 розділу VІ Порядку №1058 передбачено, що за результатами дослідження (аналізу, експертизи) експерт готує письмовий висновок, форму якого затверджено наказом Міністерства фінансів України від 02 грудня 2016 року № 1058, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2016 року за № 1693/29823 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01 вересня 2023 року № 480). Термін «висновок» вживається у цьому Порядку у значенні терміна «протокол випробовування», наведеного в пункті 8 розділу 7 національного стандарту ДСТУ EN ISO/IEC 17025:2019 «Загальні вимоги до компетентності випробувальних та калібрувальних лабораторій».

54.Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в межах провадження про порушення митних правил позивачка надала письмові пояснення від 01.03.2024 з приводу виявлених у неї товарів, вказавши про те, що ввезла їх для власного користування та повідомивши про відсутність документів на відповідні товари. Поза тим, позивачка не заперечувала належність товару саме їй.

55.Матеріали справи не містять відомостей чи доказів на підтвердження того, що такі пояснення були написані під впливом або в інший спосіб. Важливо наголосити й на тому, що ані позивачка, ані її представниця не повідомляли відомостей, які би вказували на примусовий характер таких пояснень.

56.Із урахуванням наведеного суд констатує, що в позивачки на момент переміщення вилучених товарів через «зелений коридор» та оформлення протоколу про порушення митних правил будь-які документи щодо вартості переміщуваного товару були відсутні, а тому відповідач діяв відповідно до цитованих вище положень МК України, призначивши експертизу та залучивши експертів Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби.

57.Крім того, аналіз релевантного правового регулювання дає підстави для висновку, що експертиза для визначення вартості незадекларованих товарів проводиться в межах справи про порушення митних правил і є доказом по справі. Така експертиза не є судовою експертизою, а тому на неї не поширюються вимоги, зокрема, про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

58.У зв`язку з цим, суд відхиляє аргументи представниці позивачки про те, що експерти Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби, які залучалися до проведення експертизи, не повідомлялися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також про відсутність відомостей про належний рівень акредитації та компетентності експертів, які проводили експертизу щодо вилученого в позивачки товару.

59.Доводи представниці позивачки про те, що експерт може бути зацікавленою особою, так як належить до елементів органу Держмитслужби, якою накладено штраф на позивачку, є безпідставними, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

60.Твердження про те, що з експертним висновком на момент подання адміністративного позову ні позивачка, ні її представниця не ознайомлені суд оцінює критично, зважаючи на те, що позивачка та її представниця не обґрунтували те, яким чином ця обставина вплинула на обґрунтованість оскаржуваної постанови, правильність обрахунку штрафної санкції чи інші обставини, які є суттєвими для розгляду та вирішення цієї справи.

61.За змістом положень статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

62.Означеним вимогам оспорювана постанова відповідача відповідає, тому суд відхиляє аргумент представниці позивачки про те, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається можливим з`ясувати, який експерт проводив указану експертизу.

63.Посилання представниці позивачки на завищеність вартості переміщуваних товарів згідно з експертним висновком №-0063 від 29.03.2024 є непереконливими, зважаючи на таке.

64.Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

65.Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

66.Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

67.Аналізуючи приведені вище положення КАС України, суд звертає увагу на те, що на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок довести правомірність прийнятого ним рішення, проте, у разі представлення відповідачем відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, позивачка зобов`язана їх спростувати у спосіб подання своїх доказів, які мають також відповідати критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності.

68.У свою чергу, представлені позивачкою заперечення жодним чином не спростовують результатів маркетингового дослідження, відображеного у висновку експерта, що долучався відповідачем.

69.Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

70.Таким чином, цитованою нормою КАС України визначено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

71.Оскільки відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 471 МК України, суд вважає, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

постанову в справі про порушення митних правил №0119/30500/24 від 09.04.2024 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Й. Данко