Справа № 520/23489/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р. № 520/23489/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.07.2024 № 73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву від 27.06.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду у Херсонській області прийнято протиправне рішення від 04.07.2024 №73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 26.08.2024 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки в позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком - 30 років. Просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав свою позицію, викладену в позовній заяві, та заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що він жодним чином не міг впливати на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач 19.01.2024 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення № 73 від 25.01.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу заявника. (а.с. 33)

У рішенні зазначено, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 03.07.1985 по 31.05.1988 згідно з трудовою книжкою 06.10.1982 НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчений печаткою організації;

- період роботи з 02.09.1992 по 30.06.1998 згідно з трудовою книжкою 06.10.1982 НОМЕР_1 , оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчений підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи.

Також, у рішенні зазначено, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 03.07.1985 по 31.05.1988, з 02.09.1992 по 30.06.1998 необхідно надати уточнюючі довідки про роботу, видані на підставі первинних документів.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №73 від 25.01.2024 позивач не оскаржував.

У подальшому, 27.06.2024 позивач повторно звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої надав архівні довідки на підтвердження періодів роботи з 03.07.1985 по 31.05.1988, з 02.09.1992 по 30.06.1998.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення № 73 від 04.07.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу заявника. (а.с. 23-25)

У рішенні зазначено, що за результатами розгляду наданих документів до заяви: до страхового стажу не зараховано відповідно до довідки М-78 від 14.06.2024 період роботи з ___.07.1985 по 31.05.1988, оскільки відсутня дата прийняття на роботу та підстава на зарахування зазначено відомості нарахування заробітної плати за 1985 рік.

Позивач не погодившись із вищевказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 73 від 04.07.2024, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

У частині 1 статті 8 вказаного Закону зазначено, зокрема, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (пункт а частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Як встановлено судом, оскаржуваним у межах даної справи рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області № 73 від 04.07.2024 відмовлено позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу заявника. (а.с. 23-25)

Так, у межах даної справи підлягає з`ясуванню питання щодо правомірності чи протиправності рішення ГУ ПФУ в Херсонській області № 73 від 04.07.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що за результатами розгляду наданих документів до заяви: до страхового стажу не зараховано відповідно до довідки М-78 від 14.06.2024 період роботи з ___.07.1985 по 31.05.1988, оскільки відсутня дата прийняття на роботу та підстава на зарахування зазначено відомості нарахування заробітної плати за 1985 рік. Зазначене стало підставою для незарахування спірного періоду роботи та, відповідно, для відмови в призначенні пенсії за віком.

Згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 судом встановлено наступне:

- запис № 5: 03.07.2024 - позивач прийнятий на роботу водієм третього класу до Автоколони 2261 м. Харкова (наказ № 116 від 03.07.1985):

- запис № 6: 31.05.1988 - позивач звільнений за переводом до АТП 16361 за п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР (наказ № 79 від 24.05.1988). Нижче цього запису зазначено: «Запис за № 6 вважати недійсним»;

- запис № 7: 31.05.1988 - позивач звільнений за переводом до АТП 16361 за п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР з наданням пільг, установлених постановою ЦК КПРС від 22.12.1987 № 1457 (наказ № 79 від 24.05.1988). (а.с. 38-46)

Суд зазначає, що відповідно до п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу вказаних вище положень Порядку № 637 слідує, що подання інших документів, окрім трудової книжки, для підтвердження трудового стажу з метою призначення пенсії здійснюється виключно у випадку, якщо в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок викладений також у постанові Верховного суду від 04.07.2023 року по справі №580/4012/19.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить записи про спірний період роботи позивача з 03.07.1985 по 31.05.1988 на відповідній посаді та в наведений період часу.

Крім того, суд зазначає, що всі записи за спірний період з 03.07.1985 по 31.05.1988 в трудовій книжці не містять закреслень, виконані акуратно та розбірливо, в трудовій книжці зазначені номери та дати наказів про прийняття позивача на роботу та звільнення позивача з роботи.

Спірна дата прийняття позивача на роботу чітко зазначена в трудовій книжці - 03.07.1985. Також, наказ про прийняття позивача на роботу так само датований - 03.07.1985.

Щодо доводів відповідача про те, що в наданій позивачем архівній довідці М-78 від 14.06.2024 щодо спірного періоду роботи з 03.07.1985 по 31.05.1988 відсутня дата прийняття позивача на роботу та підставою на зарахування зазначено - відомості нарахування заробітної плати за 1985 рік, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що дійсно в архівній довідці М-78 від 14.06.2024 відсутня дата прийняття позивача на роботу та підставою на зарахування зазначено - відомості нарахування заробітної плати за 1985 рік. (а.с. 11)

Разом з цим, у цій же довідці, нижче записів про період роботи позивача, зазначено, що накази по особовому складу за 1985 рік на зберігання не надходили.

З викладеного суд приходить до висновку, що через відсутність в архіві наказів по особовому складу за 1985 рік, тобто, в даному випадку, наказу про прийняття позивача на роботу, в архівній довідці відомості про прийняття позивача на роботу зазначені, виходячи з відомостей нарахування заробітної плати за 1985 рік. Позивач почав отримувати заробітну плату в липні 1985 року, тому в архівній довідці зазначено про початок роботи позивача - липень 1985 року, без зазначення конкретного числа, з якого позивача прийнято на роботу, у зв`язку з відсутністю таких відомостей.

Разом з тим, суд зазначає, що відомості щодо конкретного числа, з якого позивача прийнято на роботу в спірний період, вбачаються з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , а саме запис № 5: 03.07.2024 - позивач прийнятий на роботу водієм третього класу до Автоколони 2261 м. Харкова (наказ № 116 від 03.07.1985).

Як вже було зазначено судом, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи (пункт 1 Порядку № 637).

На усунення недоліку (відсутність печатки організації в трудовій книжці) позивач надав до пенсійного органу архівну довідку про спірний період роботи, через відсутність у якій конкретного числа прийняття позивача на роботу водієм третього класу до Автоколони 2261 м. Харкова, відповідачем прийнято рішення про відмову в зарахуванні спірного періоду з 03.07.1985 по 31.05.1988 до страхового стажу позивача.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 березня 2018 року по справі №754/14898/15-а підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Так, зважаючи на висновки Верховного Суду, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємствами, на яких він працював, оскільки відсутність дати прийняття на роботу в архівній довідці обумовлена відсутністю наказів по підприємству в архівній установі. При цьому, факт роботи позивача в спірний період підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати по підприємству, що передані до архіву.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття своїх дій щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи.

Сумніви, що були зазначені пенсійним органом при первинному зверненні позивача з заявою про призначення пенсії, були усунуті позивачем шляхом надання архівної довідки.

Інших підстав для незарахування вищезазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено.

Отже, належними та допустимими доказами, а саме трудовою книжкою позивача та архівною довідкою підтверджується, що позивач має право на включення до страхового стажу періоду роботи з 03.07.1985 по 31.05.1988.

Так, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 03.07.1985 по 31.05.1988, наслідком чого стало прийняття протиправного рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 73 від 04.07.2024.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, враховуючи межі позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву від 27.06.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, буд. 6, м. Херсон, 73028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 04.07.2024 № 73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.06.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області суму сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН