Справа № 712/8423/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/8423/24 Суддя (судді) першої інстанції: Ватажок - Сташинська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

суддів: Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі: Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2511572 від 30.06.2024, винесену інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві, капітаном поліції ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП;

- закрити відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. Також у позові вказано, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при її винесенні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2024 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що відеозаписи, подані відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, є належними доказами вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаргу обґрунтовано тим, що під час розгляду справи працівником поліції було винесено оскаржувану постанову без дослідження усіх обставин справи, без з`ясування змісту клопотань позивача та порушено процесуальні правила винесення постанови, що спростовує висновки суду першої інстанції про те, що порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача, судом не встановлено.

Крім того, позивач наголошує, що жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП посадовими особами УПП в м. Києві не надано, і жодних посилань оскаржувана постанова не містить, що підтверджується розділом « 7. До постанови додаються», в якій відсутні посилання взагалі на будь-які докази адміністративного правопорушення. Вважає, що посадовими особами УПП в м. Києві не доведено обставин того, що саме ТЗ, за кермом якого перебував ОСОБА_1 проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, з якого можливо було б ідентифікувати марку, державний номерний знак, що не дає можливості достовірно встановити, що дійсно саме ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3.є Правил дорожнього руху та проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора

Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до норм статті 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до розгляду.

Відповідно до ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами статті 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, інспектор 2 взводу 4 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Галіцин Ярослав Миколайович 30.06.2024 о 20 год 47 хв виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№ 2511572, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 510 грн 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 2511572 від 30.06.2024 вбачається, що 30.06.2024 о 20 год 42 хв у м. Києві, площа Харківська, 2 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAZDA CX5», державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн 00 коп.

Постанова не містить відомості про долучення до неї доказів.

Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією (п.8.2. ПДР).

Відповідно до п. 8.3. ПДР сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов`язковими для виконання.

Сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету.

Водії та пішоходи повинні виконувати додаткові вимоги регулювальника, навіть якщо вони суперечать сигналам світлофорів, вимогам дорожніх знаків і розмітки.

Відповідно до п.8.7.1-8.7.2 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Згідно з п.8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

За перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху встановлено адміністративну відповідальність відповідно до ст.122 КУпАП.

Так, ч. 2 статті 122 КУпАП за порушення, зокрема правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 283 КУпАП встановлені обов`язкові вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2511572 від 30.06.2024, вона, в порушення вимог вказаної норми, не містить будь-яких відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відео фіксацію правопорушення.

Більше того, матеріали справи не містять жодного доказу руху позивача на червоний сигнал світлофору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що позивач 30.06.2024 о 20 год 42 хв у м. Києві, площа Харківська, 2 керуючи автомобілем «MAZDA CX5», державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, з наданих відповідачем відеозаписів не можливо встановити, що автомобіль позивача проїхав перехрестя на заборонений сигнал, оскільки з відео під назвою «video_2024-07-25_18-36-37» не вбачається сигналів світлофора, а на відео «відео з камери на якому зафіксовано світлофор» - не зафіксований рух автомобіля позивача.

Колегія суддів наголошує, що згідно зі статтями 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано належних доказів щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідно до норм чинного законодавства.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 2511572 від 30.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже, протиправним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір:

- за подання адміністративного позову в розмірі 584 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1;

- за подання апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 серпня 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2511572 від 30.06.2024, винесену інспектором 2 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві, капітаном поліції Галіциним Ярославом Миколайовичем стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП;

Закрити відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 1492 (одна тисяча чотириста дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2024 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев