Справа № 160/14413/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у склад
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представника позивача представника відповідача Лозовий О.А. Бондаренко Р.М.
03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у Дніпропетровській області від 24.05.2024 року № 55-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у Дніпропетровській області ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона працює на посаді заступника начальника відділу Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління податкових сервісів ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 02.02.202 року та проведенн камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб з 12.01.2021 року.
Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.05.2024 року № 55-дс про притягненн до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження.
Позивач зазначає, що з матеріалами дисциплінарного провадження не ознайомлювалась.
На думку позивача, в спірному наказі не зазначено суті вчиненого порушення , тобто в чому конкретно виразилося неналежне виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим неможливо встановити за яке саме порушення притягнуто до дисциплінарної відповідальності позивача.
24.06.2024 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за результатами розгляду Дисциплінарної справи №74 комісією підтверджені висновки, які зроблені робочою групою згідно розпорядження ГУ ДПС від 05.03.2024 №26-р, про наявність у діях заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління податкових сервісів ГУ ДПС Королик Т.В. дисциплінарних проступків, зокрема п.2 (порушення правил етичної поведінки держаних службовців) та п.5 (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень та доручень керівників, (прийнятих у межах їх повноважень) ч.2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» та дисциплінарний проступок вчинений через порушення п.5.1 п.5 Правил №52.
Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.05.2024 № 55-дс за дисциплінарний проступок, визначений п.2 та п.5 ч.2 ст.65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-У1ІІ «Про державну службу», заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб- платників податків управління податкових сервісів ГУ ДПС ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення зауваження.
Процедурні порушення при складанні наказу ГУ ДПС від 24.05.2024 №55-дс не можуть бути взяти до уваги, так як конкретне порушення в наказі зафіксоване в мотивувальній частині, а саме: порушення норм Правил № 52.
У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління податкових сервісів ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 02.02.2021 року, та проведення камеральних перевірок правління податкового адміністрування фізичних осіб з 12.01.2021 року.
На підставі доповідної записки від 05.04.2024 року № 478/04-36-14-15 начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Дніпропетровській області Киричка ініційоване дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з наявністю ознак корупційного ризику, передбаченого п.2 (функція № 59 - недоброчесність посадових осіб ДПС та її територіальних органів під час роботи із конфіденційною чи службовою інформацією та інформацією про персональні дані платників податків та показники їхньої фінансово-господарської діяльності) Реєстру ризиків антикорупційної програми Державної податкової служби України на 2023-2025 роки, затвердженої наказом ДПС України від 10.04.2023 року № 221, а саме: ОСОБА_1 10.01.2024 з 10:11:06 до 10:12:12, 16.10.2023 з 12:22:02 до 12:22:14, 04.01.2024 з 15:15:16 до 15:22:43, 05.01.2024 10:21:3 в підсистемах ІКС «Податковий облік» здійснила перегляд картки платника ФОП ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 ), свого чоловіка.
Дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 порушено згідно із наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 № 99-дп.
За результатами проведеного дисциплінарного розгляду справи, на підставі Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 № 1039, складено подання Дисциплінарної комісії від 16.05.2024 року № 684/04-36-14-1, протокол засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 2 від 09.05.2024 року та протокол засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 02.05.2024 № 1.
Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.05.2024 року № 55-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження.
Зі змісту наказу видно, що Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до статей 69, 73 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-УШ «Про державну службу», із змінами (далі - Закон № 889), розглянула дисциплінарну справу №74 (наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 № 99-дп «Про порушення дисциплінарного провадження») стосовно заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Королик Тетяни та дійшла висновку щодо наявності у діях державного службовця дисциплінарних проступків передбачених п.2 та п.5 ч,2 ст.65 Закону № 889.
За результатами розгляду дисциплінарною комісією внесено подання на ім`я в. о. начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.05.2024 № 684/04-36-14-15, в якому рекомендовано розглянути питання про застосування до заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Королик Тетяни дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження за порушення Правил етичної поведінки в органах податкової служби затверджених наказом ДПС України від 02.09.2019 №52 (зі змінами).
Враховуючи, що факт вчинення дисциплінарного проступку заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Королик Тетяни, в частині порушення норм п. п. 5.1 п. 5 Правил етичної поведінки в органах Державної податкової служби, затверджених наказом ДПС України від 02.09.2019 № 52 (зі змінами), підтвердився за результатами дисциплінарного провадження, наказано: на підставі статей 65, 66 та 67 Закону №889 оголосити зауваження заступнику начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Королик Тетяні.
Підстава: подання дисциплінарної комісії від 16.05.2024 року № 684/04-36-14-15, пояснення заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Королик Тетяні№.
В мотивувальній частині наказу від 24.05.2024 року № 55-дс відповідач зазначив про порушення позивачем норм п.2 та п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України № 889, а в в резолютивній частині наказу зазначив про порушення статтей 65,66 та 67 Закону № 889.
Копію наказу ОСОБА_1 отримала 24.05.2024 року.
Позивач вважає, що наказ, у якому чітко не вказано підставу для притягнення до відповідальності та не описано об`єктивну сторону правопорушення, є протиправним і з якого не можливо встановити, за яке ж правопорушення позивача притягнено до відповідальності.
Не погодившись з діями відповідача стосовно прийняття оскаржуваного наказу, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
За приписами частини першої статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Перелік дисциплінарних проступків наведений у частині другій статті 65 Закону №889-VIII, одним із яких є порушення Присяги державного службовця (пункт 1).
Згідно із частиною першою статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.
Частиною п`ятою статті 66 Закону №889-VIII обумовлено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
У частині першій статті 36 Закону №889-VIII передбачено, що особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".
Аналізуючи зміст Присяги, можна зробити висновок, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв`язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Верховний Суд неодноразово висловлював аналогічне розуміння змісту поняття "порушення присяги", зокрема, в постановах від 04.04.2018 у справі № 826/6646/16, від 27.11.2019 у справі №815/4824/13-а, від 17.04.2020 у справі №826/8164/16, від 31.08.2022 у справі №826/8773/18 та інших.
Згідно із ч. 1 ст. 62 Закону № 889 державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.
Частиною 1 ст. 64 Закону № 889 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 889, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 2 статті 65 Закону України № 889 дисциплінарними проступками є: порушення правил етичної поведінки державних службовців та невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону №889 до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Частиною 1 ст. 74 Закону №889 передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Згідно із ч. 2 ст. 74 Закону №889 дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону №889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.
Згідно з ч. ч. 10, 11 ст. 69 Закону №889 результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Наказом Державної податкової служби України №52 від 02 вересня 2019 року затверджено Правила етичної поведінки в органах Державної податкової служби (даліПравила) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Ці Правила встановлюють загальні вимоги до етичної поведінки посадових осіб ДПС, Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, головних управлінь ДПС в областях, м. Києві, міжрегіональних управлінь ДПС по роботі з великими платниками податків, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх посадових повноважень. Працівники повинні дотримуватися Правил як під час виконання своїх посадових обов`язків, так і в позаробочий час.
Відповідно до п. 3.1 Правил для забезпечення повної впевненості громадян України (платників податків тощо) у неприйнятному ставленні до корупції та порушень загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки кожен Працівник зобов`язаний дотримуватись та керуватись при виконанні своїх посадових обов`язків Конституцією України, вимогами законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», інших законодавчих актів, що регулюють сферу їх діяльності, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, нормативно-правовими актами Міністерства фінансів України, Регламентом Державної податкової служби України, затвердженим наказом ДПС від 26.06.2019 №6 (зі змінами), розпорядчими документами ДПС, положеннями про структурні підрозділи та посадовими інструкціями Працівників, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами.
Нормами п. 5.1 Правил передбачено, що працівники повинні використовувати своє службове становище виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавчими та нормативно-правовими актами.
Вказане кореспондується також з положеннями п. 1 розділу ІV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби №158 від 05 серпня 2016 року (далі- Загальні правила).
Згідно із абз. 3 п. 2 розділу ІІІ Загальних правил державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування зобов`язані діяти доброчесно, а саме: не розголошувати інформацію, що стала йому (їй) відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, зокрема персональні дані фізичних осіб, конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, режим якої встановлено Законами України «Про державну таємницю», «Про інформацію», «Про захист персональних даних» та «Про доступ до публічної інформації», крім випадків, установлених законом.
Відповідно до п. 7.2 Порядку доступу до інформації в інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних системах Державної податкової служби України, затвердженого наказом ДПС України від 15.05.2020 №216 (далі - Порядок), користувач зобов`язаний дотримуватись вимог Порядку та використовувати інформацію виключно в цілях, передбачених посадовою інструкцією або іншими організаційно-розпорядчим документом органу ДПС;використовувати для роботи з інформацією тільки свій ідентифікатор користувача в системі/мережі, пароль та інші засоби доступу до системи та не передавати їх іншим особам; не передавали інформацію стороннім особам; виконувати порядок антивірусного захисту автоматизованого робочого місця, з якого здійснюється доступ до системи, не підключати до автоматизованого робочого місця, з якого здійснюється доступ до системи, будь-які пристрої, які мають потенційну можливість з`єднання з інтернетом; копіювати або зберігати інформацію системи тільки на обліковані носії інформації виключно для виконання функціональних обов`язків.
Пунктом 7.3 Порядку передбачено, що користувачу забороняється: використання інформації в цілях, не передбачених посадовою інструкцією; передача іншим особам свого ідентифікатора користувача в системі/мережі, пароля та інших засобів доступу до системи; використання для роботи чужого ідентифікатора користувача в системі/мережі та пароля; передача конфіденційної інформації стороннім особам; порушення порядку антивірусного захисту автоматизованого робочого місця, з якого здійснюється доступ до системи; копіювання або збереження конфіденційної інформації системи на будь-як носії інформації, якщо це не пов`язано з виконанням функціональних обов`язків.
З матеріалів дисциплінарної справи суд встановив, що за результатами проведеного відносно позивача дисциплінарного провадження останню визнано винною у вчиненні дисциплінарного проступку, передбаченого по-перше, п. 2 ч. 2 ст. 65 Закону №889, а саме в порушення Порядку №216 та Правил етичної поведінки державних службовців позивач, маючи підстави для конфлікту інтересів, використала службове становище і отримала службову інформацію стосовно своїх родичів, по-друге, п.5 ч. 2 ст. 65 Закону України № 889, що виявилось у неналежному виконанні позивачем посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, зокрема наказу ГУ ДПС від 03.02.2021 року № 189 про потенційний конфлікт інтересів.
Вказаний висновок відповідача ґрунтується на встановленому за результатами проведеного дисциплінарного провадження факті перегляду позивачем інформації в ІКС «Податковий блок» стосовно свого чоловіка, чоловіка своєї сестри та племінника. Вказаний факт позивач не заперечувала ні під час проведення дисциплінарної справи, ні під час розгляду справи в суді.
Так правову оцінку дисциплінарного проступку відповідач проводив на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмових поясненнь працівника (позивача), з яких видно, що позивач не заперечує про перевірку нею даних в ІС «Податковий блок» щодо ФОП ОСОБА_2 (свого чоловіка) за період жовтня 2023 року та 4-5 січня 2024 року, які стосувались того, чи вчасно подана декларація платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 та чи сплачений ним податок до бюджету. Надалі позивач надала зобов`язання не переглядати ніяку інформацію стосовно ФОН ОСОБА_2 та сумлінно дотримуватись норм законодавства.
Надані пояснення були прийняті до уваги дисциплінарною комісією та їм було надано належну оцінку під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Під час визначення виду дисциплінарного стягнення дисциплінарною комісією також було враховано характеристику ОСОБА_1 , довідку управління персоналу ГУ ДПС про відсутність у ОСОБА_1 діючих дисциплінарних стягнень та відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність позивача.
З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що матеріалами дисциплінарного провадження та зібраними судом доказами у справі, в їх сукупності, підтверджується факт порушення позивачем п.2 ч.2 та п 5 ч 2 ст. 65 Закону України № 889 стосовно неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, та порушення Правил етичної поведінки державних службовців.
Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що позивачка не порушувала наказ №189 від 03.02.2021 року, оскільки не була з ним ознайомлена, адже цей наказ винесено на підставі повідомлення самої позивачки до відповідача від 02.02.2021 року № 1001/04-36-12-03-13 про потенційний конфлікт інтересів з близькою особою (чоловік) ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ). Зазначений конфлікт врегульований наказом ГУ ДПС від 03.02.2021 року № 189, що спростовує твердження позивача.
Стосовно твердженнь позивача, що у наказі не зазначено суті та обставин, вчинених позивачем правопорушень, через що неможливо визначити за яке саме порушення її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає таке.
Частинами 1, 2 статті 77 Закону №889-VIII передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини першої статті 73 Закону № 889 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.
Згідно із пунктом 12 частини другої статті 73 Закону № 889 дисциплінарна справа, зокрема, повинна містити пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Зі змісту спірного наказу видно, що спірний наказ містить вид дисциплінарного проступку і його юридичну кваліфікацію, вид застосованого до позивача дисциплінарного стягнення, підстави для прийняття цього розпорядчого документа, серед них - подання дисциплінарної комісії від 16.05.2024 № 684/04-36-14-15, пояснення ОСОБА_1 .
У поданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ від 16.05.2024 № 684/04-36-14-15 ретельно описано інформацію про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку, а також обґрунтовано викладено висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 36 «Порядку здійснення дисциплінарного провадження» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення дисциплінарного провадження» від 04.12.2019 № 1039 (далі - Порядок № 1039) за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.

Жодної вимоги до формулювання описової частини наказу чи затвердженої форми наказу, що приймається за результатами подання дисциплінарної комісії, чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, спірний наказ є мотивованим, таким, що містить усі передбачені законом відомості, необхідні для висновку про наявність чи відсутність в діях працівника складу дисциплінарного проступку, а наявність процедурних порушень при оформлені цього не можуть превалювати над його суттю.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовано спірні відносини, суд вважає, що відповідач, приймаючи наказ від 24.05.2024 року № 55-дс про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауваження заступника начальника відділу ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління податкових сервісів Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у Дніпропетровській області Королик Тетяну Володимирівну, діяв на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, обрав співмірний вид стягнення відносно вчиненого правопорушення, а тому оскаржуваний наказ є таким, що відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок та довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

З огляду на вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд зробив висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49000, ) про скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 вересня 2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук