Справа № 521/15546/24
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/149/24
про залишення адміністративного позову без руху
25 вересня 2024 року м. Одеса
Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення
До Малиновського районного суду міста Одеси звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить:
-скасувати Постанову серії ЕНА №3064888 від 16.09.2024 року яка винесена інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Яшко І.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень;
-закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 126 КУпАП, по обставинам 16.09.2024 року, у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначає про незгоду зі вказаною вище постановою з низки мотивів, які, на його переконання слугують підставами для її скасування.
24.09.2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О.
Положеннями ч. 1 ст. 169 КАС України зазначено, що суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї письмовими матеріалами, суд дійшов висновку, що вказаний позов поданий з порушенням вимог ст. ст. 160-161 чинного КАС України.
У порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України позивач не додав до позову документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів на підтвердження підстав звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із положеннями ст.3, 5 Закону «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором. А тому відповідно до вимог цього Закону при поданні вказаного позову необхідно сплатити судовий збір.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.
З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).
Згідно із п. 1, 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Судом встановлено, що позивачем в адміністративному позові вказано дані місця проживання, однак не надано документів на підтвердження зазначеної інформації, що, у свою чергу, позбавляє суд можливості встановити достовірність вказаних позивачем відомостей.
Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є, зокрема, паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Таким чином, позивачу необхідно надати суду завірені належним чином докази адміністративно-процесуальної правоздатності (копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків) на підтвердження особи позивача.
Отже позивачу потрібно зазначити вірний код ЄДРПОУ Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
Разом з тим, позивачем у позові не зазначено адреси електронної пошти, поштовий індекс, місцезнаходження, відповідача по справі та невірне зазначено найменування юридичної особи до якої він пред`являє позов.
Також судом встановленно, що позовну заяву ОСОБА_1 складено іноземною мовою (російською).
Поряд з цим, згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.
Суд також зазначає, що більшість Високих Договірних Сторін вирішили надати одній або декільком мовам статус офіційної або державної мови та закріпити їх як такі у своїх відповідних конституціях. Таким чином, Суд визнає, що державна мова для цих держав є однією з фундаментальних конституційних цінностей, подібних до території, державного устрою та національного прапору. Мова жодним чином не є абстрактним поняттям. Вона нерозривно пов`язана з тим, як її фактично використовують носії. Отже, зробивши мову своєю офіційною, держава принципово зобов`язується гарантувати своїм громадянам право використовувати цю мову як для передачі, так і для отримання інформації без перешкод не лише в особистому житті, але й у спілкуванні з органами влади. На думку Суду, насамперед, з цієї точки зору слід враховувати заходи, спрямовані на захист певної мови. Іншими словами, уявлення про державну мову - це наявність певних суб`єктивних прав для носіїв цієї мови".
Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Положеннями ст. 15 КАС України та ст. 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу.
Учасникам судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, гарантується право на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Це право може бути реалізоване ними шляхом подання заяв, надання пояснень, виступу в суді і заявлення клопотань рідною мовою або мовою, якою вони володіють. Однак, при цьому такий учасник судового процесу повинен користуватись послугами перекладача.
Водночас відповідний судовий процес може бути ініційований шляхом подання відповідної заяви (скарги), що повинна бути викладена державною мовою, тобто українською мовою.
І тільки в подальшому, під час власне самого судового процесу, його учаснику гарантується право на використання рідної мови або мови, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.
Крім того, у постанові від 08.10.2020 року у справі № 9901/393/19 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що українська мова як засіб спілкування й інтелектуального вираження відображає самобутність багатомільйонного українського народу і є основою його духовності й історичної пам`яті.
Повноцінне функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території держави є гарантією збереження ідентичності української нації та єдності України. У такому сенсі державна мова є складовою конституційного ладу та конституційною цінністю.
Між тим, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання процесуальних документів державною мовою не є звуженням прав позивача чи дискримінацією останнього за мовною ознакою, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається зі ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно.
Також, слід зазначити, що в рішенні Конституційного Суду України від 22.04.2008 року № 8-рп/2008 у справі № 1-18/2008 зазначено, що відповідно до ст. 124 Конституції України Конституційний Суд України та суди загальної юрисдикції здійснюють правосуддя, яке стосується конституційного, адміністративного, господарського, кримінального та цивільного судочинства.
Вищезазначені види судочинства є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення. Суди реалізують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян щодо використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, відповідно до Конституції і законів України. Таким чином, Основним Законом України закладено конституційні основи для використання української мови як мови судочинства та одночасно гарантовано рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою.
Гарантування у судочинстві використання російської та інших мов національних меншин України цілком узгоджується з Європейською хартією регіональних мов або мов меншин, ратифікованою Законом України "Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин" від 15.05.2003 №802-IV.
При цьому, забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє.
Законом України "Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин" передбачено, що при застосуванні положень Хартії заходи, спрямовані на утвердження української мови як державної, її розвиток і функціонування в усіх сферах суспільного життя на всій території України, не вважаються такими, що перешкоджають чи створюють загрозу збереженню або розвитку мов, на які відповідно до статті 2 цього Закону поширюються положення Хартії.
Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи положення частини четвертої статті 15 КАС України та частини першої статті 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд дійшов висновку, що позовну заяву слід викласти державною (українською) мовою.
При цьому, подану позовну заяву викладено іншою мовою, а саме, російською, яка не є в Україні державною мовою.
За вказаних обставин позивачу належить викласти текст позовної заяви державною мовою.
Отже, у зв`язку з тим, що при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 161 КАС України, згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.
За таких обставин, керуючись ст. ст. 161, 169, 171 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без руху.
ОСОБА_1 усунути встановлені при поданні адміністративного позову недоліки: надати належні докази сплати судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., привести вступну частину адміністративного позову до вимог процесуального законодавства в частині зазначення всіх реквізитів сторін учасників правовідносин, викласти позовні вимоги державною мовою, надати суду належним чином завірені копії паспорту, іншого документу особи на посвідчення особи заявника, а також надати суду копію довідки про присвоєння заявнику РНОКПП, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити позивачу, що, у разі виконання вимог суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.09.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук