Справа № 160/11209/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/11209/24
Суддя І інстанції Юрков Е.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення викладене в протоколі від 24 жовтня 2023 року за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, затверджений 25.10.2023 року т.в.о. директора ОСОБА_2 , щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;

- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення викладене в протоколі від 24 жовтня 2023 року за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, затверджений 25.10.2023 року т.в.о. директора ОСОБА_2 , щодо не призначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 відносно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та залишити позовну заяву без розгляду повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Вказує на те, що Украерорух належить до сфери управління Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України. Цим Міністерством Украерорух не включався в мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та не є одержувачем бюджетних коштів, в тому числі і на фінансування витрат, передбачених Порядку №975. Вказує на те, що листом №613/12702 від 21.12.2023 року військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України було запропоновано ОСОБА_1 , у разі наявності підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. При цьому, скаржник акцентує увагу на тому, що позивачем було пропущено місячний строк, встановлений ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду з адміністративним позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби в Збройних Силах України, наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 року був відряджений в розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де проходив військову службу на різних посадах та отримував відповідно до вимог законодавства грошове забезпечення військовослужбовця.

Наказом Міністра оборони України від 27 листопада 2017 року №839 позивача було звільнено у запас у відповідності вимог ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом керівника Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 2 січня 2018 року №03/0 позивач був звільнений 29 грудня 2017 року з посади заступника керівника польотів обслуговування Дніпропетровського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Наказом Директора Дніпропетровського РСП від 02 січня 2018 року №1/о звільнено підполковника ОСОБА_1 , заступника керівника польотів (оперативного чергового) центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Дніпропетровського РСП, звільненого з військової служби у запас відповідно до частини шостої статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, за пунктом «б» ( за станом здоров`я) наказом Міністра оборони України від 27 листопада 2017 року №839, з правом носіння військової форми одягу - з займаної посади 29 грудня 2017 року.

Відповідно акту огляду медико-соціальної експертної комісії №646 позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 27.06.2018р., та зроблений висновок про те, що захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Ступінь втрати працездатності 70% з 27.06.2018р. одноразово. Вказані обставини підтверджуються довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА №708396.

Судом встановлено, що у грудні 2018 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Украероруху про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та стягнення суми, було задоволено: визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби; стягнуто з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби у розмірі 158580 грн. 00 кой.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №520/11723/18 апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задоволено: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 по справі № 520/11723/18 скасовано; прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи - Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №520/11723/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №520/11723/18 скасовано; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 у частині стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 158 580,00 грн. змінено з викладенням абзацу 3 резолютивної частини у такій редакції: «Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові».

Позивач 16.04.2021 року звернувся до відповідача з заявою щодо розгляду його заяви відносно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з врахуванням висновків ВСУ, викладених у постанові від 21 січня 2021 року по справі №520/11723/18.

Відповідач листом від 18.05.2021 року 22.1-11/604/21 запропонував позивачу повторно звернутися до Украероруху з заявою та доданими до неї документами у відповідності пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 для розгляду питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності внаслідок захворюванням, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням мотивів, викладених у Постанові ВСУ.

Позивач звернувся з заявою до Державного підприємства обслуговування повітряного руху про надання довідки, що свідчить про причини та обставини захворювання ОСОБА_1 , зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного та токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки як військовослужбовець, був відряджений для проходження військової служби до Державного підприємства повітряного руху, де проходив службу та отримав захворювання.

Листом від 20.08.2021 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху повідомило позивача про те, що оскільки позивач був звільнений від займаної посади у Дніпровському РСП наказом керівника Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 29 грудня 2017 року. На дату звільнення інвалідність була відсутня, згідно акт огляду МСЕК № 646, яким встановлена друга група інвалідності з 27.06.2018 року, був складений після звільнення від займаної посади у Дніпровському РСП Украероруху відсутні будь-які данні про отримання ОСОБА_1 другої групи інвалідності 27.06.2018 року, тому що на той час останній не виконував обов`язки військової служби у Дніпровському РСП.

22.10.2021 року позивач направив заяву до відповідача та доданими до неї документами, наполягав на здійсненні виплати.

07 листопада 2023 року листопада на електронну адресу позивача надійшов протокол від 24 жовтня 2023 року за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі, затверджений 25.10.2023 року т.в.о. директора ОСОБА_2 , відповідно якого позивача повідомлено про те, що його заява розглянута та відповідачем прийняте рішення направити документи позивача до Міністерства оборони України, як розпорядника бюджетних коштів, для здійснення даних виплат, на підставі статті 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, відповідачем уповноважено заступника голови комісії, полковника ОСОБА_3 , особисто передати відповідні документи до Міністерства оброни України для подальшого прийняття рішень щодо здійснення виплату зв`язку із встановленням інвалідності.

Позивач 16.02.2024 року звернувся з листом до Міністерства оборони України, в якому просив повідомити чи передавались до Міністерства оборони України його документи про виплату одноразової грошової дороги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з Державного підприємства повітряного руху, та яке рішення було прийняте, у разі надходження документів.

26.03.2024 року на адресу позивача надійшов лист від Міністерства оборони України від 19.03.2024 року за № 220/13/ВихЗВГ/2465, згідно якого позивача повідомлено, що від Державного підприємства обслуговування повітряного руху надходив лист та документи стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги. За результатами розгляду листа Державного підприємства обслуговування повітряного руху України надано відповідь, ГУСП за № 220/13/ВихЗВГ/8912 від 22.12.2023 року. Згідно копії відповіді та доданого до неї листа, Головне управління соціальної підтримки за дорученням в межах повноважень повторно розглянуто запит щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та повідомлено Державне підприємство повітряного руху України, що у відповідності пункту 5 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункт 18 постанови № 975 від 25 грудня 2013 року «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» здійснення виплати одноразової грошової допомоги відрядженим військовослужбовцям передбачено за рахунок коштів державних органів, установ, організацій, до яких вони були відряджені, тому, підстав для прийняття рішень щодо призначення такої допомоги за рахунок коштів Міністерства оборони України немає, запропоновано забезпечити виконання норм Закону та Порядку щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач вважаючи такі дії відповідача щодо неприйняття рішення протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №2011-ХІІ) та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Статтею 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.п.4 та 5 п.2 ст.16 Закону №2011-XII (у редакції чинній на момент спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;.

Статтею 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (пункт 6 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктами 11, 13 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи за переліком.

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як передбачено п.16, 17 Порядку №975, фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Пунктом 18 Порядку №975 визначено, у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).

З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 року був відряджений в розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де проходив військову службу на різних посадах та отримував відповідно до вимог законодавства грошове забезпечення військовослужбовця.

Наказом Міністра оборони України від 27 листопада 2017 року №839 позивача було звільнено у запас у відповідності вимог ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом керівника Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 2 січня 2018 року №03/0 позивач був звільнений 29 грудня 2017 року з посади заступника керівника польотів обслуговування Дніпропетровського РСП Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Наказом Директора Дніпропетровського РСП від 02 січня 2018 року №1/о звільнено підполковника ОСОБА_1 , заступника керівника польотів (оперативного чергового) центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування Дніпропетровського РСП, звільненого з військової служби у запас відповідно до частини шостої статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті, за пунктом «б» ( за станом здоров`я) наказом Міністра оборони України від 27 листопада 2017 року №839, з правом носіння військової форми одягу - з займаної посади 29 грудня 2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що саме відповідач є тим суб`єктом, яким, у межах повноважень, з дотримання процедури, встановленої Порядком №975, на підставі опрацювання поданих військовослужбовцем документів, має розглядатись питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги відрядженому військовослужбовцю.

При цьому, колегія суддів враховує, що визначення органу, відповідального за нарахування і виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, відрядженому до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та звільненому з військової служби було також предметом дослідження Верховним Судом.

Так, у постанові від 21.01.2021 у справі №520/11723/18 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

"Грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Украерорух, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 № 1281 "Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України" здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ" (далі - Постанова № 104).

Пункт 4 Постанови № 104 містить аналогічні до ч. 5 ст. 16-3 Закону № 2011-XII положення щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких були відряджені військовослужбовці.

Державна організація (установа, заклад) відповідно до Класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004 утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Украерорух не є державним органом. Проте, як державне унітарне підприємство входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, про що вказано у п. 1.1 Статуту державного підприємства.

Установивши такі обставини, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що ч. 5 ст. 16-3 Закону № 2011-XII та пункт 4 Постанови № 104 не поширюється на Украерорух.

У такому разі, виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які були відряджені до Украерорух, у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, має здійснюватися за рахунок коштів цього Державного підприємства, а не Міністерства оборони України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення відповідача, викладеного в протоколі від 24 жовтня 2023 року за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі та наявність правових підстав для його скасування.

Щодо доводів скаржника про пропуск позивачем місячного строку звернення до суду у справах про проходження публічної служби, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що позов у цій справі не пов`язаний із правовідносинами щодо проходження позивачем публічної служби, а стосується проведення соціальної виплати - одноразової грошової допомоги у разі інвалідності . Право на отримання такої виплати хоч і пов`язане з проходженням позивачем військової служби, однак сам спір про нарахування одноразової грошової допомоги виник між позивачем як отримувачем такої допомоги та Державним підприємством обслуговування повітряного руху, як суб`єктом владних повноважень, що приймає рішення про нарахування і виплату такої допомоги, а не органом, в якому позивач проходить публічну службу.

За таких обставин, до спірних правовідносин має застосовуватися загальний строк звернення до суду, встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, - шість місяців.

За вказаних обставин, звертаючись до суду першої інстанції із позовом у цій справі 30.04.2024 року, позивач не порушив строк звернення до суду, встановлений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, що свідчить про безпідставність посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду у цій справі без поважних причин.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення викладене в протоколі від 24 жовтня 2023 року за № 3 засідання комісії з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, звільнення зі служби безпосередньо з посад в Украерорусі та зобов`язання Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 відносно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби та прийняти рішення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та Закону України від 20.12.1991 Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням висновків суду.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів враховую, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова