Справа № 460/671/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/671/24 пров. № А/857/8486/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гінди О.М.,

суддів- Матковської З.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року (головуючий суддя: Борискін С.А., місце ухвалення - м. Рівне, дата складення повного тексту рішення 06 березня 2024 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 19.01.2024 звернувся до суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ( далі Департамент ) в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.08.2009 по 02.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження ОСОБА_1 в період 10.08.2009 по 02.03.2023 служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на її працівників розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Вважає, що служба в Державній кримінально-виконавчій службі України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватися до стажу служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому - до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України «Про національну поліцію». Просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.08.2009 по 02.03.2023.

Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 10.08.2009 по 02.03.2023.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що спірні правовідносини врегульовані положеннями спеціального законодавства, застосування яких є пріоритетним під час розгляду цієї справи, проте судом першої інстанції зазначене питання не досліджено, що призвело до винесення необґрунтованого рішення.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки доводам відповідача щодо відсутності законодавчих підстав для зарахування періоду навчання позивача до стажу служби в поліції. Як зазначалось у відзиві на позовну заяву позивач у період з 10.08.2009 по 06.08.2013 навчався в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань, що підтверджується витягом з послужного списку ОСОБА_1 . Судом першої інстанції не досліджено спеціальне законодавство, яке не передбачає зарахування часу навчання у вищому навчальному закладі до стажу служби в поліції, надано пріоритет нормам загального законодавства, та зроблено хибний висновок про наявність підстав для такого зарахування, чим порушено вимоги статті 242 КАС України та ухвалено рішення, яке не відповідає законодавству.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 10.08.2009 по 02.03.2023 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України; з 24.03.2023 прийнятий на службу до Національній поліції України.

Відповідно до витягу з наказу Державної установи "Центр пробації" Мiнiстерства юстиції України № 163/к вiд 20.02.2023 майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора Сарненського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області звільнено зі служби 02.03.2023.

Довідкою Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України № 158/10-23 вiд 17.05.2023 та витягом з наказу Державної установи "Центр пробації" Мiнiстерства юстиції України № 163/к вiд 20.02.2023 підтверджено, що вислуга років позивача на дату звільнення - 02.03.2023, в календарному обчисленні становить 13 (тринадцять) рокiв 06 (шість) мiсяцiв i 22 (двадцять два) дні, у пільговому обчисленні - 16 (шістнадцять) років 09 (дев`ять) мiсяців 00 (нуль) днів.

Позивач, 27.03.2023 прийнятий на службу до поліції за конкурсом на посаду оперуповноваженого 4-го вiддiлу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань у Волинській області в порядку переведення тa звільнений з посади оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області. Вказане підтверджується наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №167 о/с вiд 27.03.2023.

У відповідь на звернення позивача від 20.10.2023 щодо надання інформації про зарахування до стажу служби в поліції службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, відповідач листом від 14.11.2023 №15278/55/04-2023 повідомив про відсутність законних підстав для зарахування до стажу служби в поліції періоду служби з 10.08.2009 по 02.03.2023 в органах Державної кримінально-виконавчої служби. Поінформував, що станом на 24.03.2023 стаж служби в поліції, який дає позивачу право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, становив 00 років 00 місяців 01 день; на 20.10.2023 00 років 06 місяців 27 днів.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що служба в Державній пенітенціарній службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Суд дійшов висновку про безпідставність незарахування відповідачем до стажу служби позивача в поліції вислугу років з 10.08.2009 по 02.03.2023 у Державній кримінально-виконавчій службі. Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо такого незарахування є обґрунтованими, підтверджені належними й допустимими доказами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV) у редакції, чинній станом на час проходження позивачем служби; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі-Положення №114).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон № 2713-IV) до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Згідно з частиною 5 статті 23 Закону № 2713-IV, в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом №580-VIII, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях вказана частина передбачала, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє стверджувати, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону №580-VIII.

Більш того, аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. У підсумку Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 01 серпня 2023 року у справі № 240/30024/21, від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту «к» статті 17 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується записом трудової книжки НОМЕР_1 позивач 10.08.2009 прийнятий на службу в Державну кримінально-виконавчу службу України та звільнений 02.03.2023.

З огляду на викладене вище, період з 10.08.2009 по 02.03.2023 підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

Твердження апелянта про те, що неврахування ним стажу роботи позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідає вимогам закону, оскільки така служба відсутня у переліку визначеному частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII, колегія суддів відхиляє з огляду на викладене вище.

Правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 09.09.2021 у справі № 520/5021/19 на які посилається апелянт, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вони не є подібними з правовідносинами у справі, що розглядається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції вислугу років з 10.08.2009 по 02.03.2023 у Державній кримінально-виконавчій службі України та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років з 10.08.2009 по 02.03.2023 у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі № 460/671/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді З. М. Матковська
В. В. Ніколін