Справа № 420/10668/24
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області в частині відстрочення видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до моменту усунення перешкод щодо вимог несумісності професій, оформлене у протоколі № 96 засідання Ради адвокатів Одеської області від 29 березня 2024 року;

- зобов`язати Раду адвокатів Одеської області безоплатно видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 червня 2023 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області ОСОБА_2 видано свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» па підставі рішення від 14.06.2023 № 190-09/23.

В період з 01.08.2023 по 01.02.2024 позивач пройшла стажування, сплатила внески та сформовала відповідні звіти.

21.02.2024 Рада адвокатів Одеської області визнала задовільними заяву позивача про проходження стажування та звіти про оцінку стажування, однак відповідно до п.7 ст. 10 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю вирішила відстрочити до моменту усунення перешкод щодо вимог несумісності професій, а саме надання підтверджуючих документів.

Відповідач Рада адвокатів Одеської області своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Ухвалою суду від 25.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/10668/24 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 26.07.2022 року працює у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків на посаді заступника начальника відділу правового забезпечення.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області видала позивачу свідоцтво серії НОМЕР_1 від 15.06.2023 року про складення кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», виготовленого на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №190-09-23 від 14.06.2023 року.

З 01.08.2023 року по 01.02.2024 року позивач проходила стажування відповідно до направлення ОД №002240 від 20.07.2023 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області №87 від 17.07.2023 року.

01.02.2024 року позивач подала заяву на ім`я голови Ради адвокатів Одеської області, в якій просила провести оцінку результатів стажування та видати їй свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Ради адвокатів Одеської області від 29.03.2024 р., оформлене протоколом №96, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про видачу відповідного свідоцтва через порушення вимог несумісності, встановлених у ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вказані дії Ради адвокатів Одеської області послугували підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні закріплені у Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст.2 Закону №5076-VI адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Пунктом 1 ст.4 Закону №5076-VI встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №5076-VI адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №5076-VI не може бути адвокатом особа, яка:

1) має непогашену чи незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також нетяжкого злочину, за який призначено покарання у виді позбавлення волі;

2) визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною;

3) позбавлена права на заняття адвокатською діяльністю, - протягом двох років з дня прийняття рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю;

4) звільнена з посади судді, прокурора, слідчого, дізнавача, нотаріуса, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги, вчинення корупційного правопорушення, - протягом трьох років з дня такого звільнення.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону №5076-VI несумісною з діяльністю адвоката є:

1) робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»;

2) військова або альтернативна (невійськова) служба;

3) нотаріальна діяльність;

4) судово-експертна діяльність.

Вимоги щодо несумісності з діяльністю адвоката, передбачені пунктом 1 цієї частини, не поширюються на депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі).

У разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності (ч.2 ст. 7 Закону №5076-VI).

Відповідно до п.п. в) п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон №1700-VII) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

01.09.2016 року Закон України від 07.04.2011 року №3206-VI «Про засади запобігання і протидії корупції» втратив свою чинність на підставі Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VІІ, з урахуванням змін, внесених Законом від 12.02.2015 року №198-VIII.

У той же час, Закон України «Про запобігання корупції» містить норми стосовно обмеження сумісництва, аналогічні закону, який втратив чинність.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті, одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

За ч.5 ст.5 Закону №889-VIII на державних службовців поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця (ч.1 ст.36 Закону №889-VIII).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.25 Закону України №1700-VII особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Отже, з наведених норм слідує, що особі, яка перебуває на державній службі, встановлено обмеження для зайняття адвокатською діяльністю або виконання іншої оплачуваної роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на момент подання заяви про видачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю займала посаду заступника начальника відділу правового забезпечення в Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків на посаді, тобто була державним службовцем.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що обставини несумісності можуть виникнути лише у особи, яка вже набула статус адвоката. Законодавчих обмежень чи заборон отримувати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю державними службовцями відсутні, оскільки таку діяльність можливо зупинити після отримання відповідного свідоцтва.

Суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.11 Закону №5076-VI особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.

За ч.1 ст. 12 Закону №5076-VI особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі, зокрема, подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

За п.1 ч.4 ст.31 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю поновлюється у разі зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.5 ст.31 Закону №5076-VI протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Частиною 6 ст.31 Закону №5076-VI унормовано, що відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 року по справі №500/4859/21 вказала, що отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що надає такій особі статус адвоката, гарантії адвокатської діяльності та можливість притягнення її до дисциплінарної відповідальності, свідчить, що така особа вже є суб`єктом адвокатської діяльності у розумінні профільного закону та без укладення договору про надання правової допомоги, без отримання доходу може у будь-який час надати іншу правову допомогу клієнту. Велика Палата вже раніше зазначала, що не можна відокремити мету отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від бажання надавати (платно або безоплатно) правову допомогу (пункт 76 постанови від 10 лютого 2021 року у справі №822/1309/17).

Отже, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Закон України «Про державну службу» не обмежують осіб, які перебувають на державній службі, у праві брати участь у відповідних процедурах добору, складати присягу адвоката України та отримувати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Однак після складання присяги та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в особи, яка вже набула статусу адвоката, можуть виникнути обставини несумісності.

З цього приводу суд зазначає, що посада позивача (заступник начальника відділу правового забезпечення в Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків) не передбачає постійну процесуальну взаємодію з адвокатами, їхніми бюро й об`єднаннями, а отримання такою особою права на заняття адвокатською діяльністю (без реалізації такого впродовж усього часу перебування на службі) не ставить під сумнів незалежність і безсторонність відповідних інститутів.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону №5076-VI несумісною з діяльністю адвоката є державна служба.

Системне тлумачення положень Закону № 5076-VI свідчить, що терміни «діяльність адвоката» і «адвокатська діяльність» є тотожними. Аналіз понять «адвокат» та «адвокатська діяльність», що наведені у статті 1 Закону №5076-VI, а також зміст статей 4, 6, 19 цього Закону свідчить про те, що обставини несумісності з діяльністю адвоката, визначені статтею 7 зазначеного Закону, виникають для осіб, які мають (уже отримали) такий статус (постанови Великої Палати від 10.02.2021 року у справі №822/1309/17 та від 14.04.2021 року у справі №826/9606/17), тобто склали присягу адвоката й отримали свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Отже, обмеження і способи їх усунення встановлені у статті 7 Закону №5076-VI для осіб, які вже мають статус адвоката та бажають займатись іншою (несумісною з діяльністю адвоката) діяльністю, а не для інших осіб, які лише мають намір стати адвокатом.

Крім того, згідно ч.2 ст.7 Закону №5076-VI передбачено можливість усунення обставин несумісності за заявою особи, відносно якої вони виникли.

Наведене вище свідчить, що якщо особа відповідає встановленим частиною першою статті 6 Закону № 5076-VI вимогам, не працює на посадах судді чи прокурора, пройшла всі необхідні етапи процесу набуття статусу адвоката, то орган адвокатського самоврядування, який наділений повноваженнями приймати присягу адвоката України, не має правових підстав для відмови у видачі свідоцтва.

Такий правовий висновок також був сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 року по справі №500/4859/21.

За ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Враховуючи вищевказане суд констатує, що висновок Рада адвокатів Одеської області в частині відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, є необґрунтованим, а тому оскаржуване позивачем рішення є таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області в частині відстрочення видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до моменту усунення перешкод щодо вимог несумісності професій, оформлене у протоколі № 96 засідання Ради адвокатів Одеської області від 29 березня 2024 року; зобов`язати Раду адвокатів Одеської області безоплатно видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю..

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню з вище окреслених підстав.

Керуючись ст. ст. 72-76, 139, ст. ст. 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області в частині відстрочення видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю до моменту усунення перешкод щодо вимог несумісності професій, оформлене у протоколі № 96 засідання Ради адвокатів Одеської області від 29 березня 2024 року;

Зобов`язати Раду адвокатів Одеської області безоплатно видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ради адвокатів Одеської області (65000, м. Одеса, вул. Жуковського, 14, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 24.09.2024 p, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці у період з 13.08.2024 р. по 27.08.2024 р., включно, а також на лікарняному - з 20.06.2024 р. по 19.07.2024р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити