Справа № 552/7202/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.Справа № 552/7202/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Тимохіної Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2024, головуючий суддя І інстанції: Шаповал Т.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 13.05.24 року по справі № 552/7202/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕАТ № 8130399 від 13.11.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та закриття провадження по справі.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що з винесеною постановою не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з невірним встановленням фактичних обставин за відсутністю законних, належних та допустимих доказів складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначив, що з доданих до матеріалів справи фото та відео запису чітко вбачається, що наявність сітки на номерному знаку не заважає чіткому відображенню номерного знаку автомобіля та його ідентифікацію. Працівники поліції жодним чином не встановлювали, що саме з двадцяти метрів неможливо чітко визначити символи номерного знака на транспортному засобі, яким він керував. Окрім того, на його запитання, яким саме чином дана сітка ускладнює чи унеможливлює ідентифікацію номерного знака, працівники поліції відповідь не знайшли та жодним чином не змогли пояснити неможливості ідентифікації. Позивач вважає, що працівниками поліції не було з`ясовано чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винний у його вчинені. Позивач зазначає, що в його діях відсутня умисна форми вини, протиправний характер та бажання настання шкідливих наслідків, оскільки дані номерні рамки були куплені магазині та знаходяться у вільному доступі. Вважає, що факт порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 2.9 (в) об`єктивними і беззаперечними доказами не доведений у справі, фактичні обставини справи свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст.121-3, відповідно, постанова щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 1190 грн. підлягає скасуванню, як така, що винесена незаконно.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову рядового поліції 1-го батальйону 2 ої роти УПП в Полтавській області Козленка Дениса Романовича ЕАТ № 8130399 від 13 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України в частині накладення адміністративного стягнення змінено.

Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Судові витрати в справі віднесено за рахунок держави.

Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Департамент патрульної поліції посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Департаменту патрульної поліції в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КУпАП За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Прийняття судом рішення щодо звільнення порушника від адміністративної відповідальності суперечить положенням п. 4 ч. 3 ст. 286 КУпАП, відповідно до якої суд при прийнятті рішення може змінити захід стягнення лише в межах передбачених нормативним актом. Санкція ч. 1 ст. 121-3 передбачає лише один вид стягнення - штраф, у розмірі сімдесят неоподаткованих мінімум доходів громадян (1190 грн.).

На переконання представника апелянта, при винесенні оскаржуваної постанови, інспектор УПП в Полтавській області ДПП керувалався ПДР, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєно, а тому інспектор діяв в межах правового кола і не порушив норм процесуального права. Постанову винесено згідно ст. 258, 280 КУпАП. Накладене інспектором стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 грн. встановлене санкцією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а тому є співмірним із допущеним позивачем порушенням. Застосування положень ст. 22 КУпАП у даному випадку є порушенням норм матеріального та процесуального права із боку суду першої інстанції.

Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції, в якому зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. У статті 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Вбачається, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам. Установлення в законі такого заходу впливу, як усне зауваження, дає змогу говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, зокрема в малозначне. При вирішенні справи суд першої інстанції виходив з того, що дії ОСОБА_1 не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, а досягнення виховних і превентивних цілей, у даному випадку можливе без застосування адміністративного стягнення.

На переконання позивача, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КпАП та вважав за необхідне обмежитися усним зауваженням.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Департаменту патрульної поліції, не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином. В апеляційній скарзі представник апелянта заявляв клопотання про апеляційний розгляд справи без участі скаржника.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13 листопада 2023 року о 08.34 рядовим поліції 1-го батальйону 2 ої роти УПП в Полтавській області Козленком Д. Р. ухвалено постанову про те, що ОСОБА_1 13.11.2023 року о 08 год. 34 хв. м. Полтава, вул. Зіньківська, 11/31 керував транспортним засобом з номерним знаком закритим стороннім предметом, а саме металевою решіткою, чим порушив п. 2.9 в ПДР України.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, а досягнення виховних і превентивних цілей у даному випадку можливе без застосування адміністративного стягнення.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КпАП та вважає за необхідне обмежитися усним зауваженням.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється:керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:не належить цьому засобу;не відповідає вимогам стандартів;закріплений не в установленому для цього місці;закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за декілька правопорушень, об`єктивні сторони яких, зокрема, полягають:

- у керуванні водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію;

- у керуванні водієм транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Колегія суддів зазначає, що вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими) в даному випадку сіткою.

У відповідності із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 - 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Щодо доводів позивача, що номерний знак чітко ідентифікується у тому числі з 20 метрів, колегія суддів зазначає.

Пунктом п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Таким чином, застереження щодо відстані 20 м стосуються забрудненості номерного знаку. Щодо закритого номерного знаку це обмеження не застосовується.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується копією відеозапису з нагрудної камери інспектора, позивач дійсно керував автомобілем, номерний знак якого закритий стороннім предметом, а саме металевою решіткою, тобто позивач порушив встановлений порядок використання транспортних засобів, а відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію.

Тобто, відеофіксація, яка міститься в матеріалах справи, містить дані, на підставі яких можливо встановити обставини допущеного позивачем правопорушення, а тому вказаний доказ є належним та допустимим в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався ч. 3 ст. 286 КАС України, відповідно до якої, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, судом зазначено, що відповідно до с.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, однак, враховуючи те, що відомості про попередні притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення відсутні, дії позивача не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, вважає можливим змінити постанову поліцейського серії ЕАТ № 8130399 від 13.11.2023 в частині застосування адміністративного стягнення та звільнити позивача ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду та вважає, що ним допущено порушення норм матеріального права, з огляду на таке.

Як вже зазначалось, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Статтею 288 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 293 орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із вищезазначеного вбачається, що суд, розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення наділений повноваженнями змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, сфера застосування ст.22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (в даному випадку - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції).

Зі змісту ч. 1 ст. 121-3 КУпАП вбачається, що за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака відповідальність настає у вигляді накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, законодавцем чітко встановлений відповідний вид санкцій (штраф), який підлягає застосуванню до правопорушника у разі прийняття органом, уповноваженим вирішувати справу, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2024 року по справі № 552/7202/23, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.05.2024 по справі № 552/7202/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 25.09.2024 року