Справа № 300/2790/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2790/24 пров. № А/857/20652/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року (головуючий суддя Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 26.07.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про виправлення помилки у процесуальному документі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 26.03.2024, що прийнята у виконавчому провадженні № 38358752.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В. від 26.03.2024 про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні № 38358752.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Калуський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке, відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що ч.2 ст.27 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» вказує на те, що розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Також, відповідно до 4 ст.49 Закону кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.

Звертає увагу, що вказані вище норми закріплені Законом України «Про виконавче провадження», який є імперативним, в межах здійснення виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення, має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувана або видачі йому готівки. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

Дана правова позиція міститься в постанові Великої Палати ВС у справі №761/12665/14-ц від 04.07.2018, враховує, що в резолютивній частині рішення суду зазначено суму стягнення в іноземній валюті (доларах СІЛА) з одночасним зазначенням гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення, то стягненню в порядку примусового виконання державним виконавцем підлягають кошти саме в іноземній валюті (доларах США), а не їх гривневий еквівалент на час ухвалення рішення.

Оцінюючи аргументи сторін та обставини справи, при прийнятті рішення, суд першої інстанції не врахував тих обставин справи, що в рішенні Калуського міськрайонного суду від 15.02.2010 у справі № 2-298/10 зазначено суму боргу в іноземній валюті (36321,43 доларів США) з одночасним зазначенням гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення. Крім того, у заяві стягувана від 03.06.2013 також зазначається сума боргу в іноземній валюті, із зазначенням того факту, що державним виконавцем у 2010 проведено часткове виконання за виконавчим листом на суму 13654,79 дол. США шляхом реалізації автомобіля боржника. Саме тому, державний виконавець прийшов до висновку, що стягненню підлягають кошти саме в іноземній валюті (доларах США), а не їх гривневий еквівалент. Суд помилково трактує норми Закону у рішенні і зазначає, що посилання відповідача у відзиві на норми статті 49 Закону №1404-VIII є безпідставними, оскільки, як зазначено судом вище, сума, що підлягає примусовому стягненню у виконавчому провадженні № 38358752 за виконавчим листом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 2-298/2010 від 09.03.2010, визначена у національній валюті гривні, а тому відсутні підстави для застосування норм частини третьої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження»

Щодо змісту та правових підстав прийняття оспореної постанови головного державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Іванов Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В: від 26.03.2024 про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні № 38358752, то суд звертає увагу на таке.

Оспорена постанова від 26.03.2024 прийнята з метою виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні № 38358752. Так, представник відповідача вважає помилкою зазначену в постанові від 09.06.2020 про стягнення виконавчого збору суму такого виконавчого збору 18328,30 грн., замість правильно 2266,66 доларів США.

Згідно з абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Водночас помилкою в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» є арифметична чи граматична помилка. Тобто неправильне визначення результату підрахунку чи запису (пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення, чи запису певних слів у зв`язку з використанням несправної техніки або неуважністю тощо). В спірному ж випадку суд встановив, що виконавчий збір у виконавчому провадженні № 38358752 підлягає нарахуванню в національній валюті гривні, а тому визначення такого виконавчого збору в постанові від 09.06.2020 про стягнення виконавчого збору саме в гривнях не є ні арифметичною, ні граматичною помилкою. Отже, у державного виконавця не було правових підстав для її виправлення.

З цим трактуванням норми Закону судом, скаржник не погоджується, бо у даному випадку справа саме з арифметичною помилкою у постанові державного виконавця, а отже, вона може бути виправлена.

Таким чином, державним виконавцем вчинено дії згідно з Законом, Інструкції з організації примусового виконання рішень в тому числі і щодо винесення постанови від 26.03.2024 про виправлення помилки у процесуальному документі, тому підстави для задоволення позову фактично були відсутні

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.03.2010 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, на виконання рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2010 у справі № 2-298/2010, видав виконавчий лист № 2-298/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківської філії АТ «Брокбізнесбанк» 289598,03 грн. заборгованості по кредитному договору станом на 16.12.2009 та 1820,00 грн. судових витрат.

10.06.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 38358752 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 2-298/2010 від 09.03.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 289598,03 грн заборгованості по кредитному договору та 1820,00 грн судових витрат.

25.02.2019 головним державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 38358752.

07.02.2018 між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги № 227, посвідчений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. від 07.02.2018, відповідно до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 3933 від 13.12.2007 від ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.07.2018 замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на його правонаступника ОСОБА_3

25.02.2019 головним державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 38358752, а саме: стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на його правонаступника ОСОБА_3

09.06.2020 заступником начальника Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 18328,30 грн.

20.11.2020 головним державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 38358752.

16.07.2021 головним державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 38358752.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.03.2014 замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_4

26.03.2024 головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В. прийнято постанову про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні № 38358752, згідно якої сума виконавчого збору 18328,30 грн. змінено на 2266,66 доларів США, що еквівалентно 18328,30 грн. на дату винесення рішення.

Листом від 26.03.2024 № 39809 відповідач направив ОСОБА_1 копію постанови від 26.03.2024 про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні № 38358752.

ОСОБА_1 звернувся до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 02.04.2024 про надання копії постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 38358752 та розрахунок заборгованості такого виконавчого збору станом на 02.04.2024.

Позивач отримав копію вищевказаної постанови від 26.03.2024 про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні 04.04.2024, що підтверджується листом Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.07.2024 № 699936.

05.04.2024 головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В. прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 38358752, а саме: стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_4

08.04.2024 головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про зняття арешту з майна, постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1 та 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Порядок стягнення виконавчого збору регламентовано статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що порядок стягнення виконавчого збору регламентовано пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Так, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції:

Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

За виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавчий збір нараховується із суми заборгованості, визначеної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Надалі у разі прострочення боржником щомісячного аліментного платежу нарахування виконавчого збору здійснюється державним виконавцем щомісяця.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У даній спірній ситуації, як вірно зауважив суд першої інстанції, виконавче провадження № 38358752 стосується примусового виконання рішення суду майнового характеру, а тому виконавчий збір підлягає стягненню за правилами, передбаченими частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як уже зазначалось вище, що 09.03.2010 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, на виконання рішення від 15.02.2010 у справі № 2-298/2010, видав виконавчий лист № 2-298/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківської філії АТ «Брокбізнесбанк» 289598,03 грн. заборгованості по кредитному договору станом на 16.12.2009 та 1820,00 грн. судових витрат.

10.06.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 38358752 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 2-298/2010 від 09.03.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 289598,03 грн. заборгованості по кредитному договору та 1820,00 грн. судових витрат.

Таким чином, за судовим рішенням згідно виконавчого листа від 09.03.2010 № 2-298/2010 визначено до стягнення суму заборгованості по кредитному договору - 289598,03 грн., та 1820,00 грн. судових витрат, тобто в національній валюті гривні, а не доларах США. Отже, згідно вимог частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір (10 відсотків) підлягає нарахуванню та стягненню державним виконавцем в такій же валюті, в якій вказана суми, що підлягає примусовому стягненню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що відповідно до акту прийому-передачі від 14.02.2024 кредитного договору № 3933 від 13.12.2007, долученого до заяви від 20.02.2024 про заміну сторони виконавчого провадження, заборгованість по вказаному кредитному договору станом на 14.02.2024 становила 22666,64 доларів США, з огляду на таке.

Ключове значення має «сума, що підлягає примусовому стягненню», оскільки саме від такої суми вираховується 10 відсотків виконавчого збору. Так, «сума, що підлягає примусовому стягненню» зазначається у виконавчому документі, а не в цивільно-правових договорах чи актах прийому-передачі, які не є виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню, та визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

У даній спірній ситуації, така «сума, що підлягає примусовому стягненню» зазначена у виконавчому листі Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.03.2010 № 2-298/2010 та дублюється у кожній постанові державного виконавця, прийняті у виконавчому провадження № 38358752, оскільки в кожній постанові зазначається назва виконавчого документу: виконавчий лист № 2-298/2010 виданий 09.03.2010; ким виданий: Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області; про: стягнути солідарно із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 289598,03 грн. заборгованість по кредитному договору та 1820,00 грн. судових витрат.

Така сума, що підлягає примусовому стягненню: 289598,03 грн. заборгованість по кредитному договору та 1820,00 грн. судових витрат, зазначена в постанові державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції від 10.06.2013 про відкриття виконавчого провадження № 38358752, в постанові заступника начальника Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.06.2020 про стягнення виконавчого збору у розмір 18328,30 грн., в постанові головного державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В. від 26.03.2024 про виправлення помилки у процесуальному документі у виконавчому провадженні № 38358752, в постанові головного державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник Н.В. від 08.04.2024 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також, суд першої інстанції правильно вважав, що не заслуговують на увагу твердження відповідача про застосування в спірному випадку норм частини четвертої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на таке.

Статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу.

У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи, небанківського надавача платіжних послуг за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті.

У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.

Згідно з частиною п`ятою статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, що у спірному випадку, сума, що підлягає примусовому стягненню у виконавчому провадженні № 38358752 за виконавчим листом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 2-298/2010 від 09.03.2010, визначена у національній валюті гривні, а тому суд вірно вважав, що відсутні підстави для застосування норм частини третьої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин з нарахування та стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 38358752.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції, вірно враховано, що згідно з абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Водночас помилкою в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» є арифметична чи граматична помилка. Тобто неправильне визначення результату підрахунку чи запису (пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення, чи запису певних слів у зв`язку з використанням несправної техніки або неуважністю тощо). В спірному ж випадку суд встановив, що виконавчий збір у виконавчому провадженні № 38358752 підлягає нарахуванню в національній валюті гривні, а тому визначення такого виконавчого збору в постанові від 09.06.2020 про стягнення виконавчого збору саме в гривнях не є ні арифметичною, ні граматичною помилкою. Отже, як правильно вважав су, що у державного виконавця не було правових підстав для її виправлення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 287, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Калуського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області -залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі № 300/2790/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.І. Мікула

А.Р. Курилець