Справа № 380/17257/24
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

26 вересня 2024 рокусправа № 380/17257/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач 2) у якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 03 від 16.07.2024 у відмові про призначення пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з спірним рішенням, оскільки відповідачем відмовлено з підстави, що позивач проживає в зоні радіоекологічного контролю менше чотирьох років.

Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки з вересня 1985 року та по теперішній час проживає у зоні радіоекологічного контролю, що підтверджується довідкою про місце проживання особи без реєстрації місця проживання № 03-43.41/266 від 02.07.2024, виданою Пірнівською сільською радою, актом обстеження по факту проживання особи від 02.07.2024.

Зазначає, що проживала більше ніж 7 років у зоні радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993. Тому, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 15.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

30.08.2024 відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що наявність посвідчення "Потерпілої від Чорнобильській АЕС" не є достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII), оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі Порядок № 22-1) визначено вичерпний перелік документів, що посвідчують особливий статус особи: посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Вказує, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII є постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років.

Документами підтверджено факт роботи станом на 01.01.1993 - 1 рік 11 місяців 14 днів.

До періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період згідно довідки про місце проживання особи без реєстрації місця проживання № 02.07.2024 № 03-43,41/266, оскільки довідка видана на підставі акту депутата Пірнівської сільської ради, який не може слугувати підставою видачі вищезазначеного документу.

На підставі вищевикладеного відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

17.09.2024 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву аналогічного змісту, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 08.07.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду за принципом екстериторіальності заяви та наданих позивачем документів, відповідач 2 прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії №03 від 16.07.2024.

Рішення мотивоване тим, що до періодів проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період згідно довідки про місце проживання особи без реєстрації місця проживання № 02.07.2024 № 03-43.41/266, оскільки довідка видана на підставі акту депутата Пірнівської сільської ради, який не може слугувати підставою видачі вищезазначеного документу.

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин є право особи, яка працювала або проживала на територіях радіоактивного забруднення на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Стаття 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною 1 ст. 9 Закону 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058- IV визначено умови призначення пенсії за віком.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: … з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років….

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону № 796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема до 4 категорії належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно з п. «а» ч.1 ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються, в тому числі, у вигляді державної пенсії.

Відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

За приписами п. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону видно, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі п. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01.01.1993.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986, але постійно проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01.01.1993, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 01.01 2022. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (ч.ч. 2, 3 ст. 55 Закону №796-XII).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19.09.2024 у справі №460/23707/22.

Положення Закону №796-ХІІ за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 5 років.

Таким чином, виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості. При цьому, як вбачається зі змісту ст. 55 вказаного Закону, зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

25.11.2005 Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно пп. 7 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 № 106 затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення.

Відповідно до Додатоку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 до зони посиленого радіоекологічного контролю за соціально-економічним фактором відноситься с. Вища Дубечня (Вишгородського району).

Судом встановлено, що згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 20.02.1995, виданого Київською обласною радою, позивач має статус громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4).

Також відповідно до довідки, виданої Пірнівською сільською радою від 02.07.2024 №03-43.41/266 про місце проживання особи без реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , не зареєстрована, але постійно проживає з вересня 1985 року по даний час за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд критично ставиться до покликань відповідача 1 у рішенні №03 від 16.07.2024 про неврахування вищезгаданої довідки, оскільки така видана на підставі акту депутата Пірнівської сільської ради, який не може слугувати підставою видачі вищезазначеного документу.

У цьому контексті суд звертає увагу, що пп. 7 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку № 22-1 чітко передбачена можливість подання документів про проживання, виданих органами місцевого самоврядування.

Отже, позивач з 26.04.1986 по 01.01.1993 постійно проживав у зоні посиленого радіологічного контролю, що в сукупності становить 6 років 8 місяців 6 днів.

Суд звертає увагу, що позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, тому має право на встановлення початкової величини зменшення віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання.

За встановлених фактичних обставин та оцінки поданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком документів, суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 01.01.1993, що призвело до прийняття рішення від №03 від 16.07.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком та порушення права позивача на призначення пенсії за віком.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФ України у Львівській області №03 від 16.07.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям до такого роду рішень і чинному пенсійному законодавству та порушує право позивача на призначення пенсії за віком, тому таке рішення потрібно визнати протиправним, задовольнивши першу позовну вимогу.

Суд враховує практику Верховного Суду, викладену у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, тобто ГУ ПФ України у Львівській області.

Отже, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФ України у Київській області позивачу необхідно відмовити, оскільки останній не здійснював опрацювання пенсійної справи позивача та не приймав жодних рішень.

Враховуючи, що відповідачем 2 у спірних правовідносинах не проводився розрахунок кількості років, на які може бути зменшено пенсійний вік позивача для призначення пенсії із застосуванням ст. 55 Закону №796-XII, з урахуванням періоду, встановленого судом у цій справі, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

За наведених обставин, друга позовна вимога є похідною від першої та підлягає до задоволення шляхом зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, тому позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір необхідно стягнути з ГУ ПФ України у Львівській області, оскільки саме ним прийнято оскаржене рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №03 від 16.07.2024 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до періоду проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю період з 26.04.1986 по 01.01.1993 на підставі довідки від 02.07.2024 №03-43.41/266 про місце проживання особи без реєстрації місця проживання, виданої Пірнівською сільською радою.

4. Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.07.2024 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область; ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів; ).

Повне рішення суду складено 26.09.2024.

СуддяКондратюк Юлія Степанівна