Справа № 160/25201/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна С.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, -
Ухвалою суду від 19.09.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 .
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки дії вчинено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач повністю дотримався вимог ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що і було здійснено відповідачем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не надала суду письмові пояснення; про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через систему Електронний суд.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
23.08.2024 Приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75899651 з примусового виконання виконавчого напису № 1134 виданого 23.08.2024 за ВП№ 75899651 шляхом звернення стягнення на:
які передано в іпотеку в забезпечення виконання боргових зобов`язань ОСОБА_1 (далі Позивач/Боржник) за договором позики, укладеним 04.07.2019 року між ним та ОСОБА_2 , та який посвідчений 04.07.2019 року, Стаднік І.Л., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстром № 1021 (зі всіма договорами про внесення змін та доповнень).
Договір іпотеки укладено між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) та посвідчений 04.07.2019 року, Стаднік І.Л., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстром № 1022 (зі всіма договорами про внесення змін та доповнень (далі Договір іпотеки). (далі за текстом Будинок, Земельна ділянка-1 та Земельна ділянка-2 разом Нерухоме майно).
За рахунок коштів, отриманих від реалізації Нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ОСОБА_3 (далі також Стягувач). Неповернута сума позики 240 600,00 (двісті сорок тисяч шістсот) доларів США 00 центів. та плату, сплачену Іпотекодержателем за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Згідно звіту про оцінку майна, виконаного «10» вересня 2024 року (далі Звіт) суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 348/2024 від 25.07.2024р. (далі СОД) ринкова вартість нерухомого майна складає 6 085 900,0 (шість мільйонів вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот) гривень, без урахування ПДВ (далі Вартість Нерухомого майна).
Предметом позову є дії відповідача щодо передачі ДП «СЕТАМ» на реалізацію майна.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 1 Закону «Про виконавче провадження» №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до приспів частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Частина 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
При цьому, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).
Положеннями пункту 6 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
За приписами частини 1 статті 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 56 Закону №1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Отже, основною функцією приватного виконавця є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації процесуальних прав.
Примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа є завершальною стадією процесу захисту невизнаних, оспорюваних або порушених прав, свобод та інтересів осіб. Виконавче провадження загалом спрямоване на відновлення прав стягувача. Однак це не повинно порушувати процесуальних прав боржника. Тим більше, що засадою виконавчого провадження є принцип верховенство права, який своєю чергою складається з таких елементів як заборона свавільності та рівність перед законом.
Позаяк заходи примусового виконання рішень передбачають втручання у право власності боржника, то таке втручання повинно ґрунтуватися на законі, мати легітимну мету та знаходитися у справедливому балансі між його правами та публічними інтересами. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Тому завдання суду в таких випадках полягає в тому, щоб оцінити, чи відповідають застосовані державним виконавцем заходи нормам законодавства про виконавче провадження, і, якщо так, чи не були вони довільними або явно нерозумними.
Частиною 1 статті 20 Закону №1404-VIII встановлено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Згідно з частиною першою статті 57 Закону №1404-VIII, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.
Положеннями частини 4 статті 57 Закону №1404-VIII визначено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.
Постановою приватного виконавця від 06.09.2024 року ВП 75899651 призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.
Відповідно до частини 5 статті 57 Закону №1404-VIII, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Судом встановлено, що 10.09.2024 року складено звіт про оцінку описаного та арештованого нерухомого майна.
11.09.2024 року відповідач склав повідомлення відповідно до п.5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», копія якого міститься у матеріалах справи та у якому повідомив про проведену оцінку нерухомого майна та його вартість.
За вказаних обставин відповідач виконав свій обов`язок встановлений ч. 5 статті 57 Закону №1404-VIII, а сторона виконавчого провадження вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна.
Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Згідно пункту 2 Розділу ІІ Порядку №2831/5, організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №2831/5, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Таким чином, чинним законодавством визначений алгоритм дій щодо подання державним виконавцем заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого майна.
Щодо доводів позивача про порушення відповідачем терміну надсилання заявки на реалізацію арештованого майна боржника на електронних торгах, суд зазначає, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із проведенням підготовки та передачі описаного та арештованого майна на реалізацію як результату діяльності суб`єкта владних повноважень, оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами позивача, який є стягувачем у виконавчому провадження, та публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються, та дозволяють досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
Зазначене, особливо стосується врахування суттєвих порушень процедури прийняття рішень (дій) суб`єктом владних повноважень, у тому числі недотримання встановленої Законом №1404-VIII процедури передачі арештованого майна на реалізацію.
Так, законодавчо закріплена процедура серед іншого має на меті створення гарантій для всіх учасників виконавчого провадження та встановлення меж реалізації повноважень виконавця і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження до суду таких рішень (дій) особою, чиї інтереси вони зачіпають.
Установлена законом процедура є важливою гарантією недопущення зловживань з боку суб`єктів владних повноважень під час прийняття рішень та вчинення дій, яка повинна забезпечувати, передусім, справедливе ставлення до особи, а також дотримання загального принципу юридичної визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань.
При цьому суд зазначає, що самого лише посилання на порушення процедури щодо надіслання заявки на реалізацію арештованого майна позивача на ДП СЕТАМ, а саме щодо терміну її надсилання, недостатньо для визнання протиправними дій виконавця щодо передачі арештованого майна позивача на реалізацію шляхом проведення електронних торгів за умови, що під час судового розгляду справи не було встановлено порушень прав учасника виконавчого провадження з урахуванням вимог Закону №1404-VIII та не може слугувати самостійною підставою для визнання протиправними дій щодо передачі на реалізацію описаного та арештованого майна.
Крім того, суд звертає увагу на те, що Порядок реалізації арештованим майном шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 року, на який посилається позивач у позовній заяві, втратив чинність відповідно до наказу Міністерства юстиції №2831/5 від 29.09.2016 року, а тому не міг застосовуватися до спірних правовідносин, що виникли у вересні 2024 року.
Відтак, встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність протиправності в діях виконавця щодо передачі на реалізацію описаного та арештованого майна позивача.
За вказаних обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Судові витрати покладаються на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено відповідно до статті 139 КАС України.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Суддя С.В. Златін