Справа № 280/2425/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/2425/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)

в адміністративній справі №280/2425/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулася 23.02.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Запорізькій області №17/08-01-24-09 від 22.01.2024 про виключення з Реєстру платників єдиного податку - фізичних осіб-підприємців, прийняте щодо ФОП ОСОБА_1 ;

- поновити статус платника єдиного податку з дати анулювання реєстрації 31 грудня 2023 року;

Також просив стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прийнято рішення, згідно з яким 31.12.2023 позивачу анульовано реєстрацію платника єдиного податку. Позивач вважає, що таке рішення відповідача є неправомірним, оскільки прийняте не у відповідності з нормами чинного законодавства. Зазначає, що рішення про анулювання було прийняте без проведення перевірки, на підставі відомостей службового користування, що є порушенням вимог ст.299 ПК України, а тому повинне бути скасоване.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № 17/08-01-24-09 від 22.01.2024 про виключення з Реєстру платників єдиного податку - фізичних осіб-підприємців, прийняте щодо ФОП ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області з 31.12.2023 поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500грн. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №17/08-01-24-09 було прийнято 22.01.2024, тобто одночасно зі складенням акту. Такі дії позбавили позивача можливості подати заперечення проти висновку акту перевірки, відтак вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Оскільки рішення ГУ ДПС у Запорізькій області №17/08-01-24-09 від 22.01.2024 про виключення з реєстру платників єдиного податку є протиправним, то повним, всебічним та об`єктивним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області поновити реєстрацію позивача платником єдиного податку з дати її анулювання 31.12.2023 року.

Стосовно витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції вказав, що такі витрати у сумі 6000 грн. є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а з урахуванням вимог частини 5 статті 134 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу лише у сумі 2500 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що нормами Податкового кодексу України не передбачено терміну прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку на підставі акту перевірки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як фізична особа-підприємець 09.06.2021 та перебував на спрощеній системі оподаткування з 01.10.2021 по 11.01.2023 на 3 групі 5%, з 12.01.2023 по 31.07.2023 перебував на 3 групі 2% та з 01.08.2023 перейшов на 3 групу 5%.

Головним державним інспектором Олександрівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області ОСОБА_2 у приміщенні Олександрівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області за адресою: 69063 м.Запоріжжя вул.Дніпровська, буд.34 проведено камеральну перевірку своєчасності сплати (перерахування) єдиного податку з фізичних осіб фізичною особою-підприємцем: іпн НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

За результатами камеральної перевірки складено акт за №660/08-01-24-09/ НОМЕР_1 від 22.01.2024. В ході перевірки встановлено податковий борг станом на:

- 01.07.2023 - 17186,46 грн.;

- 01.08.2023 - 21186,46 грн.;

- 01.09.2023 - 23788,14 грн.;

- 01.10.2023 - 23788,14 грн.;

- 01.11.2023 - 23788,14 грн.;

- 01.12.2023 - 25201.28 грн..

Акт було направлено позивачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом за № 149 24.01.2024 на податкову адресу платника податків : 69063 м.Запоріжжя, вул. Поштова буд. 11, який був особисто вручено 29.01.2024.

Рішенням Головного управління ДПС у Запорізькій області №17/08-01-24-09 від 22.01.2024, позивача виключено з реєстру платників єдиного податку з 31.12.2023.

Підставою для прийняття такого слугувало встановлення відповідачем податкового боргу станом на кожне перше число місяця, протягом двох послідовних кварталів.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача №17/08-01-24-09 від 22.01.2024. Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційн6ої інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється статтею 298 ПК України, пунктом 298.1 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1-298.1.4 цієї статті.

Відповідно до пунктів 296.3, 296.4 статті 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси.

Податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий) період, що у відповідності до підпункту 49.18.2 пункту 49.2 статті 9 ПК України дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За положеннями пункту 299.2 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

У свою чергу, за приписами підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно з пунктом 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Пунктом 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках, зокрема в разі наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку третьої групи).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №820/5346/17, від 05.10.2021 року у справі №815/1764/16.

Тобто, для анулювання реєстрації платника єдиного податку контролюючим органом повинна бути:

1) проведена перевірка платника податків;

2) у випадку наявності підстав, на підставі акту відповідної перевірки - прийняття рішення про анулювання реєстрації, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 86.1 ПК України акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідачем складено акт за №660/08-01-24-09/ від 22.01.2024.

При цьому, рішення відповідача №17/08-01-24-09 від 22.01.2024 про виключення з Реєстру платників єдиного податку - фізичних осіб-підприємців щодо ФОП ОСОБА_1 прийняте також 22.01.2024.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно із пунктом 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Одним із прав платника податків відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України є право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено також пунктом 86.7 статті 86 ПК України.

Абзацом 1 пункту 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що рішення №17/08-01-24-09 від 22.01.2024 контролюючим органом прийнято одночасно із складенням акту камеральної перевірки, тобто з порушенням порядку і строку, передбачених пунктами 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції таке порушення, що вчинене контролюючим органом, позбавило позивача права на подачу протягом 10 робочих днів з дня отримання акта та розгляд заперечень на висновки такого акта, у зв`язку з чим рішення відповідача про виключення з реєстру платників єдиного податку є таким, що прийняте з порушенням закону, а тому лише з цих підстав є протиправними та підлягає скасуванню як протиправне.

Слід зазначити, що Верховний Суд вже робив висновок щодо такого застосування норм пунктів 86.7 та 86.8 статті 86 ПК України у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 15.01.2019 року у справі №826/3576/15, від 09.04.2019 року у справі №826/19830/16, від 17.02.2020 року у справі №808/7101/15, від 28.09.2020 року у справі №520/2305/19, від 14.01.2021 у справі №808/9011/15.

Матеріалами справи підтверджується, що акт за №660/08-01-24-09/ від 22.01.2024 направлено позивачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом за №149 24.01.2024 на податкову адресу платника податків: 69063 м.Запоріжжя, вул. Поштова буд. 11, який був особисто вручено 29.01.2024.

В той час, рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №17/08-01-24-09 прийнято 22.01.2024, тобто одночасно зі складенням акту. Такі дії позбавили позивача можливості подати заперечення проти висновку акту перевірки.

Таким чином, враховуючи викладене суд вважає, що рішення, з приводу правомірності яких виник спір, не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, оскільки прийнятно без врахування усіх обставин, що мають значення для його рішення (пункт 3), та без урахування права особи (в даному випадку платника податку) на участь у процесі прийняття рішення (пункт 9).

Отже, за сукупності вказаних обставин висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у зв`язку із чим рішення відповідача №17/08-01-24-09 від 22.01.2024 підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання податкового органу поновити статус платника єдиного податку з дати анулювання реєстрація 31.12.2023 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з п. 19-3.1 ст. 19-3 ПК України до функцій державних податкових інспекцій належать:

здійснення сервісного обслуговування платників податків;

здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;

формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстрів, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи;

виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.

Відповідно до п. 299.1 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

З огляду на викладене, оскільки рішення ГУ ДПС у Запорізькій області №17/08-01-24-09 від 22.01.2024 про виключення з реєстру платників єдиного податку є протиправним, то повним, всебічним та об`єктивним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області поновити реєстрацію позивача платником єдиного податку з дати її анулювання - 31 грудня 2023 року. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Стосовно витрат на правничу допомогу, відповідач вказав, що заява про компенсацію судових витрат у справі №280/2425/24 не підлягає задоволенню в повному обсязі, а сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшення до 2 000 грн.

Щодо витрат, які пов`язані з правничою допомогою адвоката, колегія суддів зазначає таке.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. є не співмірними та не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас, суд першої інстанції встановив, що з урахуванням вимог частини 5 статті 134 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу мають бути зменшені до розміру 2500 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що визначення судом першої інстанції розміру витрат на правничу допомогу в сумі 2500грн. є обґрунтованим та співмірним.

Так, втирити на професійну правничу допомогу мають бути співмірними та справедливими.

В силу статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що саме суд встановлює розмір судових витрат, які сторона сплатила, або має сплатити на підставі доказів, при цьому втирити на професійну правничу допомогу мають бути співмірними та справедливими.

Для встановлення судом розміру витрат, що понесла сторона у справі слід надати відповідні докази.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Слід зазначити, що в силу ч. 1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Складність справи, і витрачений час на надання правничої допомоги і ціна позову та ін. мають значення для суду для визначення розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу колегія суддів апеляційної вважає, що розмір 2500 грн., який визначив суд першої інстанції, є відповідним складності справи, витраченого часу та іншим критеріям.

Отже, рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.05.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 19.09.2024 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Н.А. Олефіренко