Справа № 128/2525/24
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/2525/24

РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявоюОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що він перебуває на обліку у шостому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2018 року. 24.05.2024 отримав повістку №5546 з пропозицією прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.05.2024. Виконавши свій обов`язок, він прибув за вказаною у повістці адресою, після чого працівники виписали йому направлення для проходження військово-лікарської комісії. 11.06.2024 він пройшов військово-лікарську комісію. 11.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 склав протокол №343 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, на підставі якого 14.06.2024 виніс постанову №904 про застосування до нього адміністративного стягнення в сумі 17000 грн. В постанові №904 від 14.06.2024 відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, а саме: у вересні 2018 року комісією з приписки був визнаний непридатним до військової служби у мирний час і обмежено придатний у воєнний час і не прибув до відповідного МРВК за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням військового обліку. Як зазначає відповідач, за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст. 210 КУпАП, та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» і до цього часу діє особливий період, громадянин ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, на нього накладено штраф в сумі 17000 грн. З постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №904 від 14.06.2024 про накладення адміністративного стягнення він категорично не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. По-перше, суб`єктом владних повноважень безпідставно накладено адміністративне стягнення, оскільки в даній ситуації відсутній склад адміністративного правопорушення. Після отримання повістки №5546 з пропозицією прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.05.2024 він прибув за вказаною адресою та 11.06.2024 пройшов військово-лікарську комісію. По-друге, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Разом з тим, у спірній постанові відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 у вересні 2018 року комісією з приписки був визнаний непридатним до військової служби у мирний час і обмежено придатний у воєнний час, і не прибув до відповідного МРВК за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням військового обліку. Тобто з моменту виявлення правопорушення пройшло понад 5 років, відтак строк притягнення до адміністративної відповідальності минув. Крім того, відповідно до примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210 не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, був встановлений обов`язок громадян щодо уточнення військово-облікових даних, відповідно до якого усім військовозобов`язаним необхідно уточнити військово-облікові дані протягом 60 днів. Позивач виконав свій обов`язок, прибув до відповідача за врученою повісткою №5546, пройшов військово-лікарську комісію. Оскільки на час ухвалення оскаржуваної постанови спливли строки притягнення до адміністративної відповідальності, встановлені ч. 1 ст. 38 КУпАП, то відповідачем протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Тому просить задовольнити позовну заяву; визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.06.2024 №904 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17000 грн.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 26.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

03.07.2024 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 11.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол за №343 відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Об`єктивна сторона правопорушення неперебування позивача на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідному районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Позивач був приписаний до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_5 та перебував на військовому обліку призовників. У вересні 2018 року комісією з приписки ІНФОРМАЦІЯ_5 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час. ОСОБА_1 був переданий на військовий облік військовозобов`язаних. З моменту передачі на військовий облік військовозобов`язаних у ОСОБА_1 виник обов`язок особисто прибути до РВК і вчинити дії, направлені на постановку на військовий облік військовозобов`язаних, та отримати військово-обліковий документ. Постановка на військовий облік вимагає особистої присутності громадянина та включає в себе проходження медичної комісії, повідомлення персональних даних, отримання військово-облікового документа. ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 у вересні 2018 року для взяття на військовий облік. Позивач не прибув у ІНФОРМАЦІЯ_6 також у 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роках. Отже, позивачем було вчинене триваюче правопорушення. Протоколом №343 від 11.06.2024 було зафіксовано та припинено триваюче правопорушення порушення правил військового обліку в частині неперебування ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних (абз. 2 підпункту 1 п. 1 Правил військового обліку військовозобов`язаних, згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022). Висновок позивача, зазначений в позовній заяві, про те, що строк притягнення його до адміністративної відповідальності минув, є хибним, оскільки правопорушення носить триваючий характер і припинено лише 11.06.2024. У діях позивача присутній склад правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, а тому відповідач не погоджується з твердженням позивача в позовній заяві про відсутність складу адміністративного правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення було розглянуто 14.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 і на підставі доказів, які містяться у справі, було винесено постанову №904 про визнання громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Вказана постанова видана в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та законами України. Тому жодних правових підстав для визнання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №904 від 14.06.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП протиправною та скасування її немає, свободи та інтереси позивача по даному адміністративному позову відповідачем порушено не було. Тому просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

В судовому засіданні 25.07.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пенькас В.М. суду зазначила, що ОСОБА_1 являється призовником, оскільки ще не досяг віку, встановлено для військовозобов`язаних (25 років). 24.05.2024 позивач отримав повістку з пропозицією прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.05.2024. Свій обов`язок ОСОБА_1 виконав та прибув за вказаною у повістці адресою, після чого працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 виписали йому направлення для проходження військово-лікарської комісії. ОСОБА_1 військово-лікарську комісію пройшов. В подальшому 11.06.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол №343, на підставі якого було винесено постанову, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн. З постановою категорично не погоджуються, оскільки Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» набув чинності 19.05.2024. У спірній постанові відповідач посилається на те, що позивач з 2018 року не оновив свої військово-облікові дані, відтак, на думку відповідача, зобов`язаний сплатити штраф у сумі 17000 грн, розмір якого визначений лише з 19.05.2024. У воєнний час строк притягнення особи до адміністративної відповідальності складає три місяці, але не більше, ніж один рік з моменту вчинення правопорушення. У протоколі, а також у спірній постанові відповідач вказує на те, що ОСОБА_1 з 2018 року вчинив триваюче правопорушення. Вважають, що строк притягнення ОСОБА_1 уже закінчився. Крім того, станом на вересень 2018 року норми частини третьої статті 210 КУпАП взагалі не існувало. Позивач свої військово-облікові дані оновив у червні 2024 року, тобто вимоги Закону, який набрав чинності 19.05.2024, не порушив. Подія та склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , відсутні. Вважають дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними. Крім того, у статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні 25.07.2024 суду зазначила, що ОСОБА_1 перебував на обліку призовників Вінницького об`єднаного міського військомату. У 2018 році призовною комісією, у зв`язку з тим, що він був визнаний непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час, його було передано на військовий облік військовозобов`язаного. Це означає, що ОСОБА_1 з того часу уже не був призовником, а був військовозобов`язаним, та з цього моменту мав стати на військовий облік військовозобов`язаного. ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, тобто не прибув за місцем проживання до військомату і не став на військовий облік. Така дія вимагає особистої присутності громадянина. Вважають, що ОСОБА_1 вчинено триваюче правопорушення, оскільки його обов`язок стати на військовий облік не визначений конкретною датою. Моментом припинення триваючого правопорушення є складення протоколу, коли ОСОБА_1 прибув до Вінницького РТЦК. На момент припинення триваючого правопорушення (11 червня 2024 року) діяла норма частини третьої статті 210 КУпАП. Тобто строк притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився. При складенні протоколу з позивачем з`ясовувалося питання, чи прибував він з вересня 2018 року до червня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для того, щоб встановити, коли було припинено правопорушення. Позивач пояснив, що за цей період він жодного разу до Вінницького РТЦК не з`являвся. Вважають, що у даному випадку наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постанова є законною, скасуванню не підлягає. Постанова складена за встановленим на даний час зразком. У протоколі та постанові не зазначено про те, що ОСОБА_1 вчинено триваюче правопорушення. При винесенні оскаржуваної постанови керувалися положеннями статті 8 КУпАП, відповідно до якої провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

05.08.2024 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за довіреністю ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до оскаржуваної постанови, у вересні 2018 комісією з приписки Вінницького ОМВК ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час, та був переданий на військовий облік військовозобов`язаних. При складенні протоколу обставини зняття з обліку були запитані представником ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами телефонного зв`язку, а також засобами електронної пошти «СЕДО». Отримана засобами телефонного зв`язку інформація була прийнята при складенні протоколу. Відповідь ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.06.2024 за №321/948 було отримано 12.06.2024 та зареєстровано за вхідним №9614. Відповідальним працівником відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв?язку з постійним прийомом громадян та завантаженістю роботою, вчасно не повідомлено та не передано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно ОСОБА_1 головному спеціалісту командування на день розгляду адміністративної справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 14.06.2024. Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.06.2024 за №321/948, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , був переданий на військовий облік військовозобов`язаних як непридатний у мирний час, обмежено придатний у військовий час, відповідно до протоколу №41 від 22.03.2018. Отже, розбіжності в датах передачі ОСОБА_1 на військовий облік військовозобов`язаних, вказані в протоколі, постанові та відповіді ІНФОРМАЦІЯ_7 , були з`ясовані уже під час судового розгляду.

В судове засідання 24.09.2024 учасники справи не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пенькас В.М. попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи провести без участі сторони позивача та відповідача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Частиною третьою статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання 24.09.2024 не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 24.09.2024 за відсутності учасників справи без технічного фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши пояснення учасників справи, надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , установив, що згідно з відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення за №343 від 11.06.2024, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме: у вересні 2018 року комісією з прописки був визнаний непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час, та не прибув до відповідного МРВК за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового обліку; згідно з поясненнями ОСОБА_1 , вину свою в порушенні правил військового обліку визнав та пояснив, що не став на військовий облік військовозобов`язаних РВК у зв`язку з необізнаністю; за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП; на підставі вищевикладеного і керуючись статтями 210, 235, 276-280 та статтею 284 КУпАП, постановив громадянина ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000,00 грн, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с. 13-14).

Згідно з копією протоколу №343 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 11.06.2024, головний спеціаліст командування, працівник ЗСУ ОСОБА_2 , уповноважена складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22 грудня 2023 року №844, керуючись статтями 235, 254, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, склала цей протокол про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно з додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме: у вересні 2018 року комісією з прописки був визнаний непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час, та не прибув до відповідного МРВК за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового обліку; за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно зі ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 17).

Відповідно до копії довідки військово-лікарської комісії №117/1106 від 11.06.2024, солдату запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 11.06.2024, за результатами якого визначений придатним до військової служби (а.с. 16).

З копії повістки №5546 убачається, що ОСОБА_1 запропоновано прибути 27.05.2024 о 09 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 (5 поверх) (а.с. 15).

Згідно з копією посвідчення про приписку, ОСОБА_1 15.03.2018 взятий на облік (а.с. 37).

У своїх письмових поясненнях начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.06.2024 ОСОБА_1 зазначив, що він перебував на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_7 , коли йому було 17 років, він навчався у місті Вінниця, під час приписки був визнаний непридатним до строкової служби, оскільки хворів на астму; не пам`ятає, чи йому казали, що він має стати на облік військовозобов`язаних, у цей час він навчався; йому ніхто не казав про те, що він має стати на військовий облік, за цей час його не викликали і в нього не було потреби з`являтися до військомату; в травні йому видали повістку і він прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , провину в порушенні правил військового обліку визнає (а.с. 38).

05.08.2024 разом з письмовими поясненнями представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за довіреністю ОСОБА_2 подано до суду копію листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №321/948 від 12.06.2024 (а.с. 72).

Положеннями статті 79 КАС України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Беручи до уваги, що копію листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №321/948 від 12.06.2024 представником відповідача подано до суду поза межами встановленого законом строку (після подання до суду відзиву), без зазначення причин, з яких доказ не було подано у визначений законом строк, без підтвердження надсилання (надання) копії такого листа іншим учасникам справи, суд не бере до уваги такий доказ.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000,00 грн за те, що він у вересні 2018 року комісією з прописки був визнаний непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час, та не прибув до відповідного МРВК за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового облік.

Частиною десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на листопад 2018 року) визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

З аналізу викладених норм убачається, що обов`язок військовозобов`язаного прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки має виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного.

Однак стороною відповідача не надано суду жодних доказів вручення позивачу виклику (або викликів) до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом листопада 2018 року червня 2024 року.

Установлено, що на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 27.05.2024 ОСОБА_1 прибув та пройшов військово-лікарську комісію. Вказані обставини стороною відповідача не заперечуються.

Докази, що свідчать про ігнорування ОСОБА_1 викликів до ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом вересня 2018 року квітня 2024 року у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №36/41381 від 05.01.2024, визначено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4).

Так, додатком 4 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони №22 від 12.01.2024) до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №36/41381 від 05.01.2024, якою затверджена форма постанови по справі про адміністративне правопорушення, визначено, що у постанові має бути зазначено таке формулювання: «Враховуючи, що громадянин (громадянка) ___________________ скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною ____________ статті ______ КУпАП».

У резолютивній частині постанови про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2025 не зазначена норма КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити за якою частиною та якої саме статті КУпАП ОСОБА_1 зрештою притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 17000,00 грн.

Хоч у резолютивній частині постанови про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024 не зазначена норма КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу, однак з її змісту, а також з наданих в судовому засіданні пояснень представника Вінницького РТЦК установлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діє на час винесення оскаржуваної постанови), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Варто зазначити, що на час вчинення правопорушення (вересень 2018 року), про яке зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024, абзацом 6 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було передбачено, що резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини. При цьому, у постанові не зазначено, яким саме чином ОСОБА_4 порушив абзац 6 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 лише 30.12.2022, на час вчинення правопорушення (вересень 2018 року), про яке зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024, ще не діяв.

Таким чином, з огляду на те, що відповідач в оскаржуваній постанові посилається на порушення ОСОБА_1 положень нормативно-правових актів, яких станом на 2018 рік не існувало, суд позбавлений можливості встановити, які ж саме правила військового обліку у вересні 2018 року порушив ОСОБА_1 .

Більше того, станом на вересень 2018 року статтею 210 КУпАП була передбачена відповідальність за порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах, а також за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті або частиною першою статті 211 цього Кодексу, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, за такі порушення була передбачена відповідальність у вигляді штрафу: за частиною першою статті 210 КУпАП від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за частиною другою статті 210 КУпАП від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

19.05.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

До 19.05.2024 норми частини третьої статті 210 КУпАП не існувало.

Крім того, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно зі ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Закріплення вказаного принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Застосовування ІНФОРМАЦІЯ_3 закону, що діяв на час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , а не закону, що діяв під час вчинення правопорушення, у даному випадку, погіршило становище ОСОБА_1 , оскільки такими діями була посилена його відповідальність, що, відповідно до статті 8 КУпАП, є неприпустимим.

У справі «Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain» (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа «Daktaras v. Lithuania», скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

За принципом презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024 відносно ОСОБА_1 , прийнята не у способи, що передбачені Конституцією та законами України, тому є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, так як в судовому засіданні повно і всебічно з`ясовано обставини справи, доказів правомірності винесеного рішення стороною відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 229, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення №904 від 14.06.2024 відносно ОСОБА_1 . Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

ВідповідачІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА