Справа № 160/15124/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.06.2024 року (05.06.2024 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 24.01.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначену відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021, 2022, 2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 24.01.2024 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та зобов`язати призначити та виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 24.01.2024 року.
19.07.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-1 зазначив наступне. Позивачу призначено пенсію за вислугу років з 27.09.2010 року. Згідно із заявою ОСОБА_1 з 24.01.2024 року переведено з пенсію за вислугу років на пенсію за віком. Статтею ст. 9 Закону № 1058- IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до п. 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, шо не суперечить ньому Закону. Отже, дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-ХІІ) поширюється на визначення права особи на пенсію, зокрема, ст .ст. 51-55 даного Закону встановлює виключно умови дострокового виходу на пенсію за віком на пільгових умовах, тоді як порядок і умови виплати цієї пенсії визначаються за правилами Закону України "Про загальнообов`язкову державне пенсійне забезпечення" № 1058-IV. Ст. 27 Закону № 1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від показника заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до ст. 40 Закону №1058-IV та коефіцієнту страхового стажу застрахованої особи, визначеного відповідно до ст. 25 цього Закону. Згідно ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою, відповідно до якої визначено, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, шо передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати Затверджується Пенсійним фондом України за погодженням центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІУ встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж. заробітну плату (дохід) та інших документів, шо знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами пенсійного Фонду. При переведенні з одного вид пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. Пенсія призначена позивачу з 27.09.2010 року. Отже, наведена правова норма передбачає можливість переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за Законом №1058-IV. на інший, показник середньої заробітної плати при переведенні має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV. На час звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії, призначена йому пенсія за віком на пільгових умовах вже була обчислена (нарахована) за нормами Закону України Законом 1058-IV. Процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсії за віком (на пільгових умовах). У свою чергу, переведення з одного виду пенсійних виплат на інший, у т.ч. переведення в межах одного виду пенсії - за віком, що має місце у даному випадку, не змінює сутності такої процедури, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів пенсії та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії. Тобто, визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший не є співставними та є різними правовими категоріями за підставами виникнення та наслідками реалізації. Визначення терміну «переведення» не може застосовуватись у значенні «первинного призначення» пенсії. Звернення позивача за яким її з 24.01.2024 року перевели на пенсію за віком - не є первинним зверненням про призначення пенсії. Повторне призначення пенсії в разі призначення до того іншого виду пенсії одній тій самій особі Законом №1058 - не передбачено. Відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закон № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачу з 27.09.2010 року вже була призначена пенсія за вислугу років, дія пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV на ОСОБА_1 після досягнення нею 60-річного віку під час переведення на пенсію за віком - не поширюється. Отже, позовні вимогу ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
За відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2024 року зазначена вище справа розподілена та 12.06.2024 року передана судді Пруднику С.В.
В період з 05.08.2024 року по 06.09.2024 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 є працівником освіти, усю свою трудову діяльність, з 1983 року по даний час, позивач працює викладачем. У період звільнення з 24.09.2010 року по 28.09.2010 року з посади викладача музично-теоретичних дисциплін Томаківської районної дитячої музичної школи, що підтверджується відповідними записами у моїх трудових книжках - УКР № 1969798, БТ-11 № 0387312 та наказами № 5-к від 24.09.2010 року та № 6 від 29.09.2010 року, зверталась зверталась до ПФУ за призначенням пенсії за вислугу років.
Після досягнення позивачем 60 років (23.01.2024 року) остання набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон) та, у зв`язку з цим, 24.01.2024 року звернулася до ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком 30.01.2024 року.
З 29 вересня 2010 року позивач постійно працює на педагогічних посадах та пенсію за вислугу років з 2010 року по січень 2024 року не отримувала, сплачує в встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується відповідними відомостями персоніфікованого обліку про застраховану особу (форма ОК-5) та відповідними записами у трудовій книжці позивача.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишені роботи, яка дає право на цю пенсію. Статтею 6 цього Закону визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Дана норма кореспондується із нормами статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Законом України «Про пенсійне забезпечення», а саме, статтями 22, 34, 47 визначений період, на який пенсії призначаються. Так, пенсія за віком призначається довічно, незалежно від стану здоров`я; пенсія по інвалідності - на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи; пенсія у разі втрати годувальника - на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним.
Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (від 09.07.2003року № 1058-1V, далі - Закон) пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії.
Статтею 7 вищевказаного Закону визначено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Відповідно, при виході особи на роботу, яка дала право на цю пенсію, право особи на пенсію за вислугу років - припиняється.
У зв`язку із виходом на роботу за спеціальністю 29.09.2010 року, тобто, на роботу, яка надавала позивачу право на цю пенсію, право позивача на пенсію за вислугу років також було припинено.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено тлумачення таких термінів як «пенсія» та «пенсіонер».
Так, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку-чи визнання її інвалідом.
Пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члені п сім`ї, які отримали пенсію в разі смерті цієї особи.
Позивач, вийшовши на роботу за спеціальністю, пенсійні виплати по пенсії за вислугу років не отримувала, відповідно, працюючи з 29.09.2010 року по січень 2024 року, пенсіонером не була.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що призначена позивачу відповілдчем-1 пенсія за віком, як перевід із виду на вид, на підставі ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії (ч. 1 ст.40 Закону), є безпідставним, так як право на пенсію за вислугу років позивач втратила у зв`язку із виходом на роботу, а тому, ні про який перехід із одного виду пенсії на інший не йдеться.
Разом з цим, ч. 3 ст. 45 вищезазначеного Закону, передбачає, що перевід із одного виду пенсії на інший може відбуватися лише за бажанням особи. Позивач такого бажання не виявляла, а у заяві від 24.01.2024 року поставила свій підпис у графі «вид перерахунку - перехід на інший вид пенсії» із власноруч написаним «за віком», за вказівкою посадової особи Управління.
Ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентований порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, поширюється виключно на три види пенсій, які призначаються за правилами даного Закону, тобто, на пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, зокрема, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а 15), а саме у випадку призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Ця правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17. Верховним Судом у постановах від 16.06.2020 року у справі № 127/7522/17, від 24.06.2021 року у справі №243/8903/16-а.
Тому, пенсія за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначена вперше, а отже, має застосовуватися показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три попередні календарні роки, що передують року звернення (2021-2023рр.).
Переведенням із одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України, зокрема у постанові від 23.10.2018 року (справа № 334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 року (справа № 185/860/17).
Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення» за вислугу років, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком призначена іншим законом.
Крім цього, позивач декілька разів зверталась із письмовими заявами до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до вимог ст.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особі, яка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працювала у закладі комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п.п. «е»- «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 16.05.2024 року № 97 (супровідний лист від 17.05.2024 року за вих. № 0400-010224-8/103352),а також на підставі листа від 24.05.2024 року вих.№ 31431-22846/С-01/8-0400/24, позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій, у зв`язку, як зазначено, із відсутністю правових підстав згідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявниці раніше була призначена пенсія за вислугу років, а з 24.01.2024 року її переведено на пенсію за віком.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі виплати: 1) пенсія та віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

За приписами п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особі, яка на день досягнення пенсійною віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працювала у закладі комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії та вислугу років, відповідно до п.п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд України у справі № 234/13835/17 від 17.03.2018 року, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також не отримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якої іншої пенсії (постанови Верховного Суду України від 02.03.2020р. у справі №175/4086/16-а, від 12.03.2019р. у справі № 127/92771/17).

Тобто, пенсія це перш за все виплата, яку повинна отримати застрахована особа, зокрема, позивач, скориставшись у 2010 році правом на призначення пенсії за вислугу років. Але пенсія за вислугу років позивачу не нараховувалась, позивач її жодного місяця не отримувала.

Позивач має загальний страховий стаж на день виходу на пенсію за віком 39 років 5 місяців 1 день, що підтверджується записами у її трудовій книжці НОМЕР_1 та не спростовується самим відповідачем-1 (в рішеннях від 19.01.2024 року, 30.01.2024 року, № 97, розрахунках згідно додатку до листа 16.04.2024 року за вих. №23146-13871/С-01/8-0400/24 цей факі зазначається): на пенсію за віком позивач вийшла з посади викладача установи комунальної форми власності (довідки відділу культури від 10.05.2024 року №61, від 31.05.2024 року №73), тому, має відповідне право на момент виходу на пенсію за віком на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, але безпідставно була позбавлена ПФУ такого права.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 3633,60 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 3633,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 24.01.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначену відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021, 2022, 2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 24.01.2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, та зобов`язати призначити та виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3633,60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник