Справа № 300/3993/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" вересня 2024 р. справа № 300/3993/24
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої на підставі ордера про надання правничої допомоги діє адвокат Боднарчук Андрій Михайлович (надалі по тексту також представник позивача, ОСОБА_2 ), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі по тексту також відповідач 1, Головне управління ПФУ в Херсонській області, Управління, орган пенсійного забезпечення), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі по тексту також відповідач 2, Головне управління ПФУ в Запорізькій області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 25.04.2024 призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 23.04.2024 за №225-03.01.2024 та за №226-03.01-29, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, з урахуванням виплачених сум пенсії.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 31.03.2011 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3723-XII (надалі по тексту також Закон №3723-ХІІ). З 01.03.2021 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV). Як зазначає ОСОБА_1 , 25.04.2024 остання звернулася через веб-портал Головного управління Пенсійного фонду України із заявою за №654, в якій просила здійснити перерахунок пенсії, перевести її із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ з врахування довідки від 23.04.2024 за №225-03.01-29 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 23.04.2024 за №226-03.01-29 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації.
Позивач вказує, що з 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону №889-VII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-ІV. Проте, пунктом 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIIІ визнано таким, що втратив чинність №3723-ХІІ, крім статті 37, яка застосовується до осіб зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Окрім цього ОСОБА_1 звертає увагу, що згідно пункту 3 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 14.09.2016 за №622 (надалі по тексту також Порядок №622), право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року за №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки, до досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, позивач наголошує, що а ні Закон №889-VIIІ, а ні Закон №3723-ХІІ, не містять умови, яка б передбачала, що особа якій до набрання чинності Закон №889-VIIІ призначалася пенсія відповідно до Закон №3723-ХІІ, не має права на призначення пенсії за правилами статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами(а.с.27-28).
10.06.2024 через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи від Головне управління ПФУ в Запорізькій області надійшло клопотання про долучення доказів, яким відповідач 2 подав документи з пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с.33-48)
Відповідач 2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 10.06.2024 (а.с.49-60). Головне управління ПФУ в Запорізькій області вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотивуючи свою позицію відповідач 2 вказує, що відповідно до пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії за правилами статті 37 Закону №3723-ХІІ за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року за №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки, до досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, на переконання Головного управління ПФУ в Запорізькій області, відповідно до Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Закону №889-VIII не призначалась пенсія за нормами Закону №3723-ХІІ. Таким чином, відповідач 2 вважає, що оскільки ОСОБА_1 , до набрання чинності Законом №889-VIII призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-ХІ, то у останньої відсутнє право на повторне призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ.
На підставі зазначеного Головне управління ПФУ в Запорізькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
На переконання органу пенсійного забезпечення, положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стосуються саме призначення (первинного) пенсії. Однак, Управління вважає, що на момент звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, ОСОБА_1 вже реалізувала своє право на призначення пенсії державного службовця до набрання чинності Законом №889-VIII, а тому не може відноситись до осіб, визначених пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.
Також, відповідач 1 звертає увагу, що порядок проведення перерахунку пенсій у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям визначався пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 за №865 (надалі по тексту також Постанова №865). У зв`язку з набранням чинності Законом №889-VIII 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, окрім статті 37, що застосовується до призначення пенсії державним службовцям (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII). Управління вказує, що постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 14.09.2016 за №622, визнано такою, що втратили чинність Постанову №865.
Таким чином, на переконання відповідача 1, а ні Законом №889-VIII, а ні Порядком №622 не передбачено проведення перерахунку призначених пенсій державним службовцям, в тому числі призначених згідно Закону №3723-ХІІ, а відтак відсутні підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії.
Окрім цього, Управління наголошує, що вперше пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ позивачу призначено 31.02.2011, а тому відсутні підстави вважати, що в межах спірних правовідносин йдеться про призначення пенсії по віку, відповідно до Закону №3723-ХІІ вперше, як наслідок відсутні підстави для врахування при обчисленні пенсії згідно Закону №3723-ХІІ довідок наданих ОСОБА_1 .
Беручи до уваги зазначене, Головне управління ПФУ в Херсонській області просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
03.07.2024 на офіційну електронну адресу суду від Головного управління ПФУ в Херсонській області повторно надійшов відзив на позовну заяву із письмовими доказами (а.с.75-115).
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзивів на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з 20.10.2011 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримувала пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ, про що свідчить службова записка Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 06.06.2024 за №7809/03-16 (а.с.38).
Згідно зазначеної службової записки з 01.03.2021 територіальним органом ПФУ ОСОБА_1 відповідно до пункту 47 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV(а.с.38).
Як свідчить довідка Головного фінансового управління Херсонської обласної державної адміністрації від 31.03.2011 за №10-11/155/1 стаж державної служби ОСОБА_1 становив 32 роки 7 місяців 22 дні (а.с.83).
У відповідності до Форми РС-право станом на дату призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ , стаж державної служби ОСОБА_1 становив 32 роки 7 місяців 23 дні (а.с.113).
Позивач 25.04.2024 звернулася через веб-портал Головного управління Пенсійного фонду України із заявою за №654, в якій просила перевести останню із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ з врахування довідки від 23.04.2024 за №225-03.01-29 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 23.04.2024 за №226-03.01-29 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації(а.с.7).
Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 03.05.2024 за №58 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії (а.с.10). Відповідач 2 у оскаржуваному рішенні зазначив, що Законом №889-VІІІ не передбачена можливість здійснення перерахунку уже призначеної пенсії державним службовцям. Також зазначено, що згідно матеріалів електронної пенсійної справи позивача розмір пенсії останньої відповідно до Закону №889-VIII становить 8 215,71 гривень, що є меншим за розмір пенсії відповідно до Закону №1058-ІV, який становить 10 273,11 гривень.

Листом від 10.05.2024 за №2100-0305-8/22025 Головним управлінням ПФУ в Херсонській області надіслано позивачу оскаржуване рішення (а.с.8-9). Відповідач 1 зазначив,

що відповідно пункту 4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, уразі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Окрім цього Управління вказало, що норми щодо перерахунку призначених пенсій державним службовцям містилися в статті 371 Закону №3723-ХІІ. З надбанням чинності з 01.05.2016 Закону №889-VIII проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям не передбачається. З огляду на зазначене відповідач 1 вказує на відсутні підстави для перерахунку пенсії відповідно до Закону №889-VIII.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.05.2024 за №58 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком з 25.04.2024 згідно Закону №3723-ХІІ, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII.

За змістом пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 11, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отож, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5статті 242 КАС України).

Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач 2 мотивуючи свою позицію у відзиві на позов зазначив, що відповідно до Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 12.09.2016 за №622, право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Закону №889-VIII не призначалась пенсія за нормами Закону №3723-ХІІ, а оскільки ОСОБА_1 , до надбання чинності Законом №889-VIII призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-ХІ, то у останньої відсутнє право на повторне призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ (а.с.51).

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам відповідача 2, суд керується наступним.

У відповідності до пункту 2 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу":

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Із аналізу наведеного слідує, що Порядок №622 передбачає додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: "якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 за №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону".

В той же час, а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що наведена у поставі від 25.05.2023 №580/3805/22.

Оскільки зазначені норми, регулюють одне і те ж коло відносин щодо призначення пенсії державним службовцям відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, тому необхідно керуватися приписами Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), яка сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Згідно зі статтею 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Постанови Уряду не можуть звужувати обсяг прав встановлений законом, адже приймаються на виконання законів, а тому мають їм відповідати й не суперечити. А у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно відомостей Форми РС-право (а.с.113) станом на дату призначення пенсії за віком (31.03.2011) відповідно до Закону №3723-ХІІ, стаж державної служби ОСОБА_1 становив 32 роки 7 місяців 23 дні, тобто більше 20 років станом на дату набрання чинності Законом №889-VIII (01.05.2016).

Беручи до уваги зазначене суд вважає безпідставними доводи відповідачів про відсутність у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII, з підстави, що за вказаним законом йому вже призначалась пенсія.

Однак, суд також вважає за необхідне відмітити наступне.

У позовній заяві позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 25.04.2024 призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ.

Проте ОСОБА_1 звертаючись через веб-портал Головного управління Пенсійного фонду України із заявою за №654, просила саме перевести останню із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ.

Окрім цього, відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Підпунктом 1 пункту 47 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV встановлено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Повертаючись до фактичних обставин справи, суд наголошує, що ОСОБА_1 з 01.03.2021 територіальним органом ПФУ у відповідності до пункту 47 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV в автоматичному порядку переведено на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV.

Згідно підпункту 2 пункту 47 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що позивач має право на переведення із пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону №3723-ХІІ.

Надаючи правову оцінку доводам відповідачів стосовно того, що Законом №889-VІІІ не передбачена можливість здійснення перерахунку уже призначеної пенсії державним службовцям, суд керується наступним.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом №3723-ХІІ.

Частина 1 статті 371 Закону №3723-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

За приписами статті 90 Закону №889-VIII, який набрав чинності з 1 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців унормовано Законом №1058-IV, за винятком урегулювання призначення пенсій особам, яких визначено в підпункті 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Законом №889 не встановлено права на індексацію та перерахунок пенсій особам, яким пенсії призначено на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Отже, із дня набрання чинності Законом №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців унормовано Законом №1058-IV як загальним законом, що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII. Проте, цим особам не надано права на індексацію та перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Виходячи з того, що у зв`язку з набранням чинності з 01.05.2016 Закону України "Про державну службу" за №889-VIII скасовано статтю 371 Закону №3723-XII щодо порядку та умов перерахунку пенсій державним службовцям, а Законом №889-VIII не передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №3723-XII, тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії згідно зі статтею 371 Закону №3723-XII.

Отже, розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Водночас, Конституційний Суд рішенням за №3-р/2022 від 23.12.2022 визнав неконституційним підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

Разом з тим, варто зазначити, що пунктом 2 рішення Конституційного Суду від 23.12.2022 за №3-р/2022 також встановлено, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами.

Відповідно до статті 1512 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Беручи до уваги те, що на дату прийняття судового рішення (25.09.2024) в Україні запроваджено та діє воєнний стан, то вказане рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 за №3-р/2022 не змінює нормативно-правого регулювання спірних правовідносин та не дає підстав для висновку щодо наявності у позивача підстав для проведення відповідачем перерахунку розміру його пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Отже, на даний час підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII не втратив чинності, та підлягає застосуванню.

Тому, суд вважає, що станом на 25.04.2024 (дата звернення позивача через веб-портал Головного управління Пенсійного фонду України із заявою) та на 03.05.2024 (дата прийняття оскаржуваного рішення) були відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку пенсії з врахуванням довідок від 23.04.2024 за №225-03.01.2024 та за №226-03.01-29, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації.

Також, суд зазначає, що подані позивачем довідки про складові заробітної плати від 23.04.2024 за №225-03.01.2024 та за №226-03.01-29, видані Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" від 17.01.2017 за №1-3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за №180/30048 (надалі по тексту також - Постанова №1-3).

Вказані довідки за зазначеною формою, згідно із пунктом 1 Постанови №1-3, видаються виключно для призначення пенсії згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Проте, позивачу уже була призначена пенсія відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Враховуючи викладене, у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 23.04.2024 за №225-03.01.2024 та за №226-03.01-29, виданих Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації.

В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права, позивач не врахував наступного.

Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 2 вчинити відповідний обсяг дій та прийняти рішення, враховуючи те, що ОСОБА_1 хоча і подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області як органу пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Як визначено пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Незважаючи на розгляд судом адміністративних справ не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог, суд, керуючись частиною 2 статті 9, пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України вважає за необхідне обрати інший спосіб захисту права порушеного позивача, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зокрема, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є спонукання (зобов`язання) відповідача 2 з 25.04.2024 перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ.

При вирішенні справи суд зважає на положення абзацу 1 частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, за змістом яких переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так як позивачем подана заява 25.04.2024, то останньою вірно визначено календарну дату, із якої слід здійснити спірне переведення/перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Оцінюючи в досліджуваному випадку аргументи відповідача 2, сформовані в оскаржуваному рішенні, про зменшення розміру пенсії позивача з 10 273,11 гривень, обчисленої відповідно до Закону №1058-ІV, до 8 215,71 гривень, обчисленої за правилами Закону №889-VIII, суд вважає вказати на те, що у даній справі підтверджено право ОСОБА_1 на переведення із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. В свою чергу, який із видів пенсії обиратиме пенсіонер, в тому числі за наслідками виконання рішення суду у даній справі, вибір залишається саме за позивачем.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1 211,00 гривень, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи платіжна інструкція за №0.0..1 від 20.05.2024 (а.с.5).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке протиправно відмовило ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Оцінюючи зміст, обсяг і варіть послуг на надання правової допомоги, витрати на яку просить позивач стягнути в розмірі 5 000,00 гривень, суд керується наступним правовим регулюванням та доказами, наявних в матеріалах справи.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, позивачем долучено:

- ордер на надання правової (правничої) допомоги серії АТ №1068383 від 17.05.2024 (а.с.19);

- договір про надання правової (правничої) допомоги від 09.05.2024 укладений між адвокатом Бодначуком Андрієм Михайловичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001728 від 09.06.2020 і ОСОБА_1 (а.с.20-22);

- акт прийняття передачі виконаної роботи від 09.05.2024 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.05.2024 з описом робіт, виконаних адвокатом Боднарчуком А.М. (а.с.23);

- квитанцію до прибуткового касового ордера за №18 від 09.05.2024 (а.с.25).

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що згідно акту надання юридичних послуг від 09.05.2024, адвокатом Боднарчуком А.М., надано наступні послуги, згідно умов договору від 09.05.2024:

- ознайомлення з документами Клієнта та аналіз судової практики і законодавства, усна консультація (пункт 1);

- складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів, виготовлення копій (пункт 2).

Згідно пункту 3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.05.2024 за розмір винагороди визначається додатком 1 до цього договору, а саме в розмір 5000,00 гривень.

Факт оплати позивачем послуг (фактичного понесення витрат) за надання правничої допомоги адвокатом Бодначуком Андрієм Михайловичем в розмірі 5000,00 гривень, квитанцією до прибуткового касового ордера за №18 від 09.05.2024 (а.с.25).

Позивачем надані належні документи в частині понесення останньою витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 гривень, що дає підстави для вирішення судом питання про відшкодування витрат на користь ОСОБА_1 .

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).

Положеннями частини 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд звертає увагу на те, що розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.

Таким чином, дана справа відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.

При цьому, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені відповідачем в процесі розгляду справи.

Поряд із вказаним, в даному випадку, суд враховує висновки викладені Верховним Судом у постанові від 23.12.2021 у справі №520/11348/2020, за змістом яких суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків:

"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."

З огляду на вищевказане, суд переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є дещо завищеним та неспівмірним із складністю і характером даної справи.

Підсумовуючи свої аргументи і мотиви, суд вважає справедливим можливе відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 гривень, які також підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

На підставі статті1291Конституції України, керуючись статтями134,139,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.05.2024 за №58 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком з 25.04.2024 згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести ОСОБА_1 з 25.04.2024 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 20490012) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 20490012) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21295057), вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036;

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 20490012), пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005.

Суддя Чуприна О.В.