Справа № 461/7698/24
Суддя: Павлюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7698/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"25" вересня 2024 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної у Львівській області в особі Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління ГУНП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною і скасувати постанову серії ББА № 599837 від 23.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з цим, право на звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

При цьому, відповідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена 23.07.2024, однак позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише 23.09.2024, тобто поза межами строку, визначеному законом.

Разом з тим, позивач у позовній заяві просить поновити пропущений строк на звернення до суду, з покликанням на те, що він копію постанови він отримав лише 06.08.2024 шляхом її виявлення у поштовій скриньці, проте докази на підтвердження цього у матеріалах позовної заяви відсутні, що позбавляє суд можливості встановити чи звернувся позивач із позовною заявою у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, законодавцем передбачено альтернативний порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Цей порядок не є досудовим порядком вирішення спору, оскільки передбачає можливість оскарження або до вищестоящого органу, або до суду у порядку, визначеному КАС України.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.01.2021 у справі № 757/48987/18-а, законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду є неповажними, оскільки позивач не долучив жодних доказів, коли він отримав оскаржувану постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, встановлення процесуальних строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Керуючись ст. ст.121, 123, 160, 161, 169 КАС України, суддя -

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної у Львівській обл. в особі Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління ГУНП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без руху.

Встановити Позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. У разі неусунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга ПАВЛЮК