Справа № 280/6864/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 вересня 2024 року Справа № 280/6864/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - відпвоідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення інформації щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2003, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції;

зобов`язати відповідача внести інформацію щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2003, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у шлюбі з громадянкою України, ОСОБА_3 , у період з 2005 по 2010 рік (шлюб був зареєстрований в Україні). 1 лютого 2010 року Ленінським судом м. Запоріжжя було прийнято рішення про припинення шлюбу, яке набрало законної сили. Проте жодна із сторін, включаючи позивача, не подавала відповідну заяву про державну реєстрацію розірвання шлюбу до органів РАЦС. Згідно з нормами ст. 115 Сімейного кодексу в редакції на той час, державна реєстрація припинення шлюбу відбувається на підставі заяви одного із колишніх подружжя. Позивач з 2011 року живе у Болгарії. 31.03.2024 позивач звернувся до відповідача, якому направив заяву підписаною його електронним підписом з проханням в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2003, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, внести інформації щодо розірвання даного шлюбу. Але 29.05.2024 позивач отримав відповідь з фактичною відмовою це зробити, з аргументацією, що це можливо зробити саме особисто («… Таким чином, для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу одному із подружжя необхідно звернутись особисто з рішенням суду про розірвання шлюбу до будь якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану.») З прийнятим рішенням відповідача, позивач не погоджується та вважає його протиправним, необґрунтованим, безпідставним, та таким, що істотно порушує його законні інтереси та права. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення та виклику сторін.

Відповідач у поданому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом після набрання чинності Законом, тобто після 27.07.2010, є остаточним документом про розірвання шлюбу і не підлягає державній реєстрації. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану тільки проставляє відмітку в актовому записі про шлюб про його припинення. Що саме і бажає позивач. Але ж рішення суду позивача, постановлене судом до набрання чинності Законом, до 27.07.2010, і воно підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану (п.2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону). Позивачу було надано роз`яснення щодо порядку державної реєстрації розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до 27.07.2010. Зауважує, що позивачем було надіслано до Відділу заяву про внесення змін до актового запису про шлюб. Але така форма заяви подається у разі проставлення відмітки про розірвання шлюбу на підставі рішення суду про розірвання шлюбу, постановленого судом після набрання чинності Законом, тобто після 27.07.2010. Вважає дії Відділу щодо не внесення інформації про розірвання шлюбу до актового запису про шлюб на підставі рішення суду, постановленого 01.02.2010, законними, правомірними та обґрунтованими. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач не заперечує, що рішення суду про розірвання шлюбу має бути виконане (відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання), і що свобода союзу чоловіка і жінки не може бути порушена (Стаття 51 Конституція України «…Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї…»). Однак відповідач обґрунтував свою відмову виконати рішення суду тим, що заява була подана в електронній формі, а не підписана власноручно чорнилами, і дистанційно , а не в будівлі Олександрійського відділу ДРАЦС і що це, на їх думку, суперечить вимогам законодавства. Відповідач посилається на вимоги відомчої інструкції, яка, на його думку, передбачає лише особисту подачу документів у паперовій формі. Проте, як вже зазначалося, жоден нормативно-правовий акт не забороняє подачу заяви в електронній формі. Відомча інструкція не може суперечити законам України, а тим більше обмежувати права громадян, передбачені чинним законодавством. Відмова відповідача базується на інтерпретації інструкції, яка не містить прямої заборони на подання дистанційно електронних документів. Вказує, що немає ніякої заборони в діючому законодавстві використовувати електроні документі та електронний підпис, чи особисто продавати заяви використовуючи електроні шляхи. Тому дії відповідача щодо відмови реєстрації розірвання шлюбу і є порушенням норм чинного законодавства і тому є незаконними. Позивач ввжає, що виконав усі вимоги закону відносно документів які повинні бути надані при реєстрації рішення суду щодо розірвання шлюбу у органів ДРАЦС (подав заяву, рішення суду, при розгляді моєї справи надав квитанцію щодо сплати державного мита), і існує безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, вважаю що суд має право безпосередньо зобов`язати Олександрійській відділ ДРАЦС виконати норми закону і внести інформацію щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2003, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2010 року по справі №2-1060 позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 , а/з №228 від 28 вересня 2003 року.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2010 року по справі №2-1060 набрало законної сили 12 лютого 2010 року.

31.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою, в якій просив внести до актового запису: в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2023, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізкього міського управління юстиції, внести інформацію щодо розірвання шлюбу на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2010. Заяву подано в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису позивача. У гафі причина внесення змін до актового запису зазначено: «набрання законною сили судовим рішенням.». До заяви додано: рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2010, свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_1 , копію паспорта ОСОБА_1 , копія картки реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Листом від 29.05.2024 №759/32.11-01-23 Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлено позивача про відсутність відмітки про розірвання шлюбу у першому та другому примірниках актового запису про державну реєстрацію шлюбу №228, складеного 28.09.2023 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян інформації про розірвання шлюбу від 01.10.2010, повідомлено наступне. Згідно абзацу 2 пункту 3 глави 3 розділу ІІІ «Правил державної реєстрацї актів цивільного стану в Україні», зареєстрованого в Мніністерстві юстиції 28.10.2010 №1371/1866 (зі змінами) розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (а саме до 27.07.2010), підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 2 глави 3 розділу ІІІ Правил шлюб припиняється у день державної реєстрації розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно пункту 4 глави 3 розділу ІІІ Правил підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу є:

- рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яке набрало законної сили;

- спільна заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей;

- заява про розірвання шлюбу одного з подружжя та рішення суду про визнання другого з подружжя безвісно відсутнім, недієздатним.

Таким чином, для проведення державної реєстрації розірвання шлюбу одному із подружжя необхідно звернутись особисто з рішенням суду про розірвання шлюбу до будь якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не внесення інформації щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2003, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Розірвання шлюбу, здійснене органами державної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (далі Правила №52/5), затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 №3307/5).

Відносини, що пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", який також визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках.

Частиною 7 ст.15 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що про державну реєстрацію розірвання шлюбу та про розірвання шлюбу, здійснене в судовому порядку, робиться відмітка в актовому записі про шлюб.

Пунктом 1 глави 3 розділу III Правил №52/5 визначено, що державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. Розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація розірвання шлюбу може проводитись незалежно від строку, що минув після постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, яке набрало чинності. Розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 Сімейного кодексу України, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 2 глави 3 розділу III Правил №52/5 визначено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день державної реєстрації розірвання шлюбу.

Пунктом 3 глави 3 розділу III Правил №52/5 визначено, що рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом після набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", надсилається судом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 4 глави 3 розділу ІІІ Правил №52/5 визначено, що підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу є:

рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", яке набрало законної сили;

спільна заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей;

заява про розірвання шлюбу одного з подружжя та рішення суду про визнання другого з подружжя безвісно відсутнім, недієздатним.

В актовому записі про розірвання шлюбу в графі "Підстава державної реєстрації розірвання шлюбу" зазначається одна з підстав: назва суду, дата постановлення судового рішення, номер справи; дата подання заяви про розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей; назва суду, дата постановлення судового рішення про визнання одного з подружжя безвісно відсутнім або недієздатним, номер справи.

Пунктом 1 глави 3 розділу III Правил №52/5 визначено, що державна реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду, постановленого до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", проводиться за письмовою заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду (додаток 9), яка подається подружжям або одним з них, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита.

До заяви додається відповідне рішення суду, отримане у спосіб, передбачений абзацами п`ятим та сьомим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Якщо один із подружжя, що розриває шлюб, звільнений від сплати державного мита, то державна реєстрація розірвання шлюбу і видача йому свідоцтва проводиться незалежно від сплати державного мита другим з подружжя.

Пунктом 21 глави 3 розділу III Правил №52/5 визначено, що державна реєстрація розірвання шлюбу може бути проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного з подружжя, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою, або прирівняною до нотаріально засвідченої, якщо актовий запис про розірвання шлюбу вже складено за заявою другого з подружжя на підставі рішення суду про розірвання шлюбу або на підставі вироку суду про засудження одного з подружжя до позбавлення волі на строк не менш як три роки до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", у разі якщо така особа не може з поважної причини особисто з`явитися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 2 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", який набрав чинності 27.07.2010, визначено, що розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності цим Законом, підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Державна реєстрація розірвання шлюбу може бути проведена органом державної реєстрації актів цивільного стану за нотаріально засвідченою або прирівняною до нотаріально засвідченої заявою одного з подружжя, якщо актовий запис про розірвання шлюбу вже складено за заявою другого з подружжя на підставі рішення суду про розірвання шлюбу або на підставі пункту 3 частини першої статті 107 Сімейного кодексу України до набрання чинності цим Законом, у разі якщо така особа не може з поважної причини особисто з`явитися до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Положенням ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.

Статтею 9 зазначеного Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках.

Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, суд висновує, що розірвання шлюбу, здійснене судом до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (до 27 липня 2010 року), підлягає реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Після 27 липня 2010 року судові рішення про розірвання шлюбу суди надсилають до РАЦС за місцем ухвалення для внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суд зазначає, що законодавством передбачений порядок державної реєстрації розірвання шлюбу, у відповідності до якого заявнику слід вчинити необхідні дії для державної реєстрації розірвання шлюбу.

Судом не враховуються аргументи позивача та враховуються правові підстави спірної відмови, оскільки, як установлено судом, позивач не особисто не звертався із заявою про державну реєстрацію розірвання шлюбу на підставі рішення суду, а надіслана позивачем заява з електронним підписом, в якій останній просить внести до актового запису: в книзі реєстрації шлюбу актовий запис 228 від 28.09.2023, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізкього міського управління юстиції, внести інформацію щодо розірвання шлюбу на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2010, не віповідає додатку 9 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, а тому була розглянута згідно з Законом України "Про звернення громадян".

Щодо посилань позивача про те, що він обрав особисте звернення шляхом подання в електронній формі, тому що немає іншого шляху через тиск корумпованих співробітників податкової міліції, які фальсифікували відносно нього кримінальну справу, він виїхав з України та з 2011 року і на теперешній час проживає у Болгарії.

Суд зауважує, що законодавством України врегулювано випадок, коли один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу РАЦС, наприклад, у зв`язку із тривалим перебуванням за кордоном. У такому випадку, суд зазначає, що особа, що перебуває за межами України, не позбавлена можливості скласти відповідну заяву та нотаріально її завірити, після чого направити оригінальний документ тому з подружжя, хто знаходиться в Україні. Останній, в свою чергу, також готує заяву від свого імені і, разом із нотаріально завіреною заявою отриманою із-за кордону, подає її до органу РАЦС за місцем реєстрації одного з подружжя.

У випадку якщо обидва з колишнього подружжя, розлученого внаслідок відповідного рішення Українського суду, перебувають за кордоном, зареєструвати розірвання шлюбу на підставі судового рішення, також можна в консульстві або дипломатичному представництві України в країні свого проживання.

Окрім того, законодавством України не передбачено видачу документів про державну реєстрацію актів цивільного стану в електронному вигляді.

Посилання позивача на норми, які регулюють питання щодо внесення змін в актовий запис цивільного стану судом також не враховується, оскільки питання з яким позивач звернувся до відповідача стосується саме державної реєстрації розірвання шлюбу, а не внесення змін до такого, відповідно позивач помилився в обраному способі захисту, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ) до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (69095, м.Запоріжжя, пл.Пушкіна, буд.2, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанцій.

Суддя Ж.М. Чернова