Справа № 380/8064/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Львівсправа № 380/8064/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08 березня 2024 року про відмову в перерахунку № 89;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступні періоди: з 04 серпня 1982 року по 11 серпня 1983 року бібліотекар бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 11 серпня 1983 року по 03 лютого 2021 року завідувач бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 04 лютого 2021 року по 16 жовтня 2023 року (день призначення пенсії по віку) завідувач бібліотеки-філіала с. Добряни в Стрийській міській централізованій бібліотечній системі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- вирішити питання про відшкодування ОСОБА_1 сплаченого судового збору при зверненні до суду в порядку, передбаченому частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до записів у її трудовій книжці вона працювала на посадах, передбачених пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дають право на пенсію за вислугу років, а саме: з 04 серпня 1982 року по 11 серпня 1983 року бібліотекаркою бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий; з 11 серпня 1983 року по 03 лютого 2021 року завідувачкою бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий; з 04 лютого 2021 року по 16 жовтня 2023 року (день призначення пенсії за віком) завідувачкою бібліотеки-філіала с. Добряни в Стрийській міській централізованій бібліотечній системі. Загальний стаж роботи становить понад 40 років. З урахуванням цього позивачка має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Утім відповідач-2 оскаржуваним рішенням відмовив позивачці у призначенні та виплаті такої допомоги. Уважаючи зазначену відмову відповідача-2 протиправною та такою, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення, позивачка звернулася з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що згідно із записами у трудовій книжці позивачки та довідкою від 09 січня 2024 року № 4 позивачка з 04 серпня 1982 року працювала (і продовжує працювати) у бібліотеці с. Добряни на посадах бібліотекарки, зав. філіалом бібліотеки, завідувачкою бібліотеки-філії с. Добряни. Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право не пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі Перелік № 909), передбачено посади завідуючих та бібліотекарів бібліотек галузі освіти. Утім бібліотека філії с. Добряни належить до галузі культури. Отже, підстави для призначення позивачці грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні.

Зважаючи на вказане, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-2 вказує, що 15 лютого 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 08 березня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 89 про відмову в призначенні позивачці зазначеної грошової допомоги. Відповідач-2 зазначає, що до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11 жовтня 2017 року. Розділом 1 «Освіта» Переліку № 909 передбачено, що право на пенсію мають, зокрема завідуючі, бібліотекарі бібліотек. Тобто правом на пенсію за вислугу років користуються завідуючі та бібліотекарі бібліотек, які належать до закладів освіти. Відповідно до статті 1 Закону України від 27 січня 1995 року № 32/95-ВР «Про бібліотеки і бібліотечну справу» (далі Закон № 32/95) бібліотека - це інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки. Відомості трудової книжки позивачки свідчать, що бібліотека с. Добряни належить до закладу культури. Робота на посаді бібліотекаря та/або завідуючої в бібліотеці, що належить до закладу культури, не дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно для виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи позивачки до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно й для нарахування та виплати такої грошової допомоги. Відтак, рішення від 08 березня 2024 року № 89 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог позивачки.

Зважаючи на вказане, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

На спростування доводів сторони відповідача позивачка подала відповіді на відзив.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 19 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 09 серпня 1982 року позивачка працювала: з 04 серпня 1982 року по 11 серпня 1983 року бібліотекаркою бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий; з 11 серпня 1983 року по 03 лютого 2021 року завідувачкою філіалом бібліотеки с. Добряни в Стрийській районній централізованій бібліотечній системі; з 04 лютого 2021 року по 16 жовтня 2023 року (день призначення пенсії за віком) завідувачкою бібліотеки-філії с. Добряни в Стрийській міській централізованій бібліотечній системі.

З 16 жовтня 2023 року позиваці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), що не заперечується сторонами.

Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 15 лютого 2024 року щодо нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення від 08 березня 2024 року № 89 про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 у зв`язку з тим, що бібліотека філії с. Добряни належить до галузі культури, натомість Переліком № 909 передбачено посади завідуючих та бібліотекарів бібліотек галузі освіти.

Позивачка, вважаючи порушеним своє право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності у позивачки права на призначення та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» статті 55 Закону № 1788 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

За змістом пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» (далі Порядок № 1191).

Пунктом 2 Порядку № 1191 установлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

А пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних, визначених законодавством посадах, й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 234/13835/17.

Суд встановив, що оскаржуваним рішенням відповідач-2 відмовив позивачці у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, у зв`язку з тим, що бібліотека філії с. Добряни, в якій позивачка працювала (та продовжує працювати), належить до галузі культури, натомість Переліком № 909 передбачено посади завідуючих та бібліотекарів бібліотек галузі освіти.

Суд не погоджується із такими висновками відповідача-2 та вважає їх помилковими з огляду на таке.

Статтею 6 Закону № 32/95 визначено, що за значенням бібліотеки поділяються на: всеукраїнські загальнодержавного значення (національні, державні); республіканські (Автономної Республіки Крим); обласні; міські; районні; селищні; сільські. За змістом бібліотечних фондів бібліотеки є: універсальні; галузеві; міжгалузеві. За призначенням бібліотеки поділяються на: публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій). Публічні, спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об`єднуватися у централізовані бібліотечні системи.

Відповідно до статті 12 Закону № 32/95 бібліотеки створюються з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і виробничих потреб суспільства згідно з соціальними нормативами, встановленими відповідними органами державної влади. Бібліотеки можуть створюватися на основі усіх форм власності, передбачених законами України. Засновниками бібліотек можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, самоврядні організації, фізичні та юридичні особи, у тому числі іноземні, в порядку, передбаченому законом. Бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації. Бібліотека діє на основі статуту (положення), що затверджується її засновником (засновниками). У статуті (положенні) бібліотеки визначаються її статус, форма власності, джерела фінансування, вид і профіль діяльності.

Статтею 30 Закону № 32/95 передбачено, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення. Працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що Переліком № 909 передбачені, зокрема такі посади: завідуючі, бібліотекарі бібліотек.

Водночас відповідно до пункту 2 Примітки до Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

За змістом пункту 2 Примітки до Переліку № 909, в площині дії пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату відповідної грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на відповідних посадах незалежно від форми власності або відомчої належності таких закладів і установ.

Отже, робота на посаді бібліотекаря надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 127/9277/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України наведений вище висновок Верховного Суду, беручи до уваги те, що Переліком № 909 передбачені посади завідуючого, бібліотекаря бібліотек незалежно від форми власності, відомчої належності закладів і установ або статусу, суд зазначає, що періоди роботи позивачки на посадах бібліотекаря та завідувачки бібліотеки мають зараховуватись до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, а відтак й для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 та Порядком № 1191.

Також суд відзначає, що право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись під час призначення пенсії за віком.

Тож з огляду на те, що позивачка на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058, працювала у відповідному закладі бібліотеки та має достатній трудовий стаж роботи в таких закладах, водночас раніше не отримувала пенсію, тому вона має право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 та Порядком № 1191.

За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08 березня 2024 року № 89 про відмову в призначенні позивачці грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, є протиправним та підлягає скасуванню, а порушені права позивачки підлягають захисту у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області: 1) зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, про що прийняти відповідне рішення, такі періоди роботи: з 04 серпня 1982 року по 11 серпня 1983 року бібліотекаркою бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий; з 11 серпня 1983 року по 03 лютого 2021 року завідувачкою філіалом бібліотеки с. Добряни в Стрийській районній централізованій бібліотечній системі; з 04 лютого 2021 року по 16 жовтня 2023 року (день призначення пенсії за віком) завідувачкою бібліотеки-філії с. Добряни в Стрийській міській централізованій бібліотечній системі; 2) прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Водночас підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачці до стажу, що дає право на пенсію відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», спірні у цій справі періоди роботи, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відсутні, оскільки рішення про відмову у призначенні позивачці вказаної допомоги цей пенсійний орган не приймав та жодної правової оцінки згаданим обставинам не надавав.

Оскаржуване рішення про відмову в призначенні позивачці грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 прийняло за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а відтак саме цей пенсійний орган належить зобов`язати вчинити відповідні дії (зарахувати спірні періоди до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, та прийняти рішення про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій), необхідні для відновлення порушеного права позивачки.

Позиція суду з цього питання узгоджується із правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

За змістом пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до правил статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає з урахуванням кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Отже, поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 2422,40 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54020) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08 березня 2024 року № 89 про відмову в призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, такі періоди роботи: з 04 серпня 1982 року по 11 серпня 1983 року бібліотекаркою бібліотеки-філіала с. Добряни в Центральній районній бібліотеці м. Стрий; з 11 серпня 1983 року по 03 лютого 2021 року завідувачкою філіалом бібліотеки с. Добряни в Стрийській районній централізованій бібліотечній системі; з 04 лютого 2021 року по 16 жовтня 2023 року (день призначення пенсії за віком) завідувачкою бібліотеки-філії с. Добряни в Стрийській міській централізованій бібліотечній системі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2422,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна