Справа № 751/6211/24
Суддя: Лібстер А. С.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №751/6211/24
Провадження №2-а/751/132/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р. місто Чернігів Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі головуючого судді Лібстера А. С.

секретаря судового засідання Рак Я. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу № 751/6211/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Чернігівській області про скасування постанови від 16 червня 2024 року серії ЕНА № 2405898, винесеної поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капралом поліції Комаром Д. В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В даній постанові зазначено, що 16.06.2024, орієнтовно о 13 год. 08 хв., в АДРЕСА_1 , водій, керуючи ТЗ, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. Вказана постанова особисто позивачем не отримувалася, а була отримана у відповідь на адвокатський запит, до якої було долучено копію постанови ЕНА №2405898. Копії відеозаписів, що здійснювалися працівниками поліції під час складання постанови ЕНА №02405898 було отримано 01 липня 2024 року. Відповідно до наданих матеріалів не вбачається факту скоєння позивачем правопорушення, вказаного у постанові серія ЕНА № 2405898, а саме перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та відповідно вказані матеріали не містять доказів порушення ОСОБА_1 п. 34 ПДР. На відеоматеріалах не вбачається перетину подвійної суцільної лінії розмітки, а чітко вбачається, що ОСОБА_1 не міг перетнути подвійну суцільну лінію в місце де її немає, а відповідно не міг здійснити правопорушення, яке вказане в постанові ЕНА № 02405898 від 16.06.2024 року. Також він був позбавлений права скористатись юридичною допомогою, що зафіксовано на боді-камеру поліцейських. Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, а саме поспішав на гасіння пожежі, про що йому було повідомлено сусідами, які просили допомогти в її приборканні, що підтверджується відповідними даними з ГУ ДСНС в Чернігівській області від 20.06.2024, що згідно з положеннями КУпАП виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає, що причини пропуску строку на подання позовної заяви, вказані у заяві про поновлення строку на подання позову, слід визнати поважними та поновити його.

На виконання ухвали суду 29.07.2024 представником позивача подано позовну заяву з зазначенням співвідповідачем Департаменту патрульної поліції.

05.08.2024 ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14.08.2024 від представника Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають, та просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 а постанову ЕНА 2405898 від 16.06.2024. залишити без змін. Зазначають, що 16.06.2024, о 13 год. 08 хв. в місті Чернігів по вул. Івана Мазепи, 58в, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР. Горизонтальна дорожня розмітка 1.3 розділу 34 ПДР, поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2+1) смугами лінію перетинати забороняється. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушив вимогу дорожнього знаку. ОСОБА_2 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання капрала поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, розглянувши справу, виніс відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 2405898 від 16.06.2024 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 гривень. У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено відео з портативного відеореєстратора №471866 та відеореєстратора 70 MAI, які є технічними засобами, за допомогою яких було здійснено фіксацію обставин справи. Звертаючи увагу, що при ознайомленні з відеозаписом чітко вбачається, як транспортний засіб FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався попереду службового автомобіля, здійснюючи обгін транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку в два ряди , виїжджає на зустрічну смугу руху та при цьому перетинає подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 ПДР. Відеозаписом подій також підтверджується, що після виявлення вказаного правопорушення поліцейські підійшли до водія, повідомили причину зупинки, а саме порушення п. 34 ПДР та пред`явили законну вимогу відповідно до п. 2.4.а) ПДР надати для перевірки документи зазначені у п. 2.1 ПДР. Крім того, сам позивач під час спілкування з поліцейськими не заперечує факт порушення, а саме перетин дорожньої розмітки 1.3 ПДР, та пояснює свої дії тим, що поспішав на пожежу, яка виникла на сусідній дачі. Вчинення правопорушення підтверджуються відеозаписом. Не зрозумілим є посилання позивача, що він поспішав задля усунення та недопущення поширення пожежі, яка сталася в садівничому товаристві «Розлив», оскільки він не являється співробітником ДСНС та не зрозуміло, яким чином він міг ліквідувати пожежу та запобігти наслідкам. Позивачу було повідомлено про суть вчиненого правопорушення, ознайомлено водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи та жодним чином не перешкоджав у реалізації вказаних прав, про що свідчить особистий підпис позивача у п.8 оскаржуваної постанови. Отже, поліцейський взводу Комар Данило поліцейський взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії постанову ЕНА 2405898 від 16.06.2024 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Належним відповідачем у справі є Департамент патрульної поліції. Від Управління патрульної поліції в Чернігівській області, яке не є юридичною особою, відзив судом не вимагався.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дослідивши відеозапис події, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 2405898 від 16.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області капралом поліції ОСОБА_2 , водій транспортного засобу FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_2 , 16.06.2024 року, о 13 год 08 хв, у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи, буд. 58, керуючи транспортним засобом, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР. Постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст. 122 КупАП, а саме накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 11).

Відповідно до рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області капрала поліції Данило Комар від 14.08.2024, під час винесення постанови серії ЕНА № 2405898 від 16.06.2024 відбулась механічна описка, а саме виправлення номеру п/в 471855 на п/в 471866, на який і проводилась відео фіксація. Вказані помилки були виправлені (а.с. 62).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За змістом п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 8.4 в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не є вичерпний.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідачем до відзиву на адміністративний позов додано відеозапис на диску, який досліджений судом, на якому зафіксовано, що 16.06.2024, о 13 год. 08 хв., під час несення служби екіпажем патрульної поліції в м. Чернігові по вулиці Івана Мазепи, 58 було виявлено транспортний засіб FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 .

Також, на відеозаписі чітко вбачається, як автомобіль FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався попереду службового автомобіля, здійснюючи обгін транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку в два ряди виїжджає на зустрічну смугу руху та при цьому перетинає подвійну лінію дорожньої розмітки 1.3.ПДР. чим порушив п.34 ПДР, у зв`язку із чим був зупинений працівниками поліції.

Представником позивача надана відповідь на запит, згідно якого ГУ ДСНС в Чернігівській області повідомляє, що дійсно інформація про факт пожежі, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована о 12 год 59 хв 16.06.2024 (а.с.16).

Таким чином, щодо тверджень представника позивача, то дійсно, норми ст. 17 КУпАП, визначають, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності, а ст.18 цього Кодексу передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У чинному законодавстві, інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто, засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана «передчасна» і «спізніла» крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Тож, саме посилання позивачем на існування крайньої необхідності у вигляді необхідності допомоги у приборкані пожежі, в даному випадку не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст.17, 18 КУпАП, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що це не могли зробити інші особи, а лише тільки він, враховуючи що він не являється співробітником ДСНС та яким чином він міг ліквідувати пожежу або запобігти наслідкам такої пожежі.

На відеоматеріалах міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення з чітким зображенням державного номерного знаку та напрямок руху автомобіля.

Наявність технічної помилки поліцейського під час заповнення електронної постанови ЕНА № 2405898 від 16.06.2024, не спростовує факт зафіксованого правопорушення, якому дана належна правова кваліфікація.

Згідно із ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, сукупність належних, достатніх і допустимих доказів, підтверджує доведеність вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Наявні відеоматеріали підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 34 Правил дорожнього руху, що стало достатньою і належною підставою для винесення постанови серії ЕНА №2405898 від 16.06.2024 року та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Отже, суд вважає, що наявні всі правові підстави стверджувати, що ОСОБА_1 керуючи транспортним FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , дійсно перетнув подвійну суцільні лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим і порушив п.3.4 ПДР і його дії не кореспондуються із вчиненням адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

При цьому, порушень конституційних прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , які б впливали на допустимість доказів у справі, на які посилається сторона захисту, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №2405898 від 16.06.2024 відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 23 вересня 2024 року.

Суддя А. С. Лібстер