Справа № 280/4511/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/4511/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2023 р. в адміністративній справі №280/4511/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якій позивач просив суд:

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №406 від 18.05.2022 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції позивача;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №426 о/с від 23.05.2022 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції позивача;

- поновити позивача на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції з 23.05.2022;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.05.2022 (наступний день за звільненням) по день винесення судом рішення про поновлення позивача на посаді без урахування обов`язкових податків та зборів;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката в розмірі 4000,00грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2023 р. в адміністративній справі №280/4511/22 позов задоволено частково.

Визнано Наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №426 о/с від 23.05.2022 «По особовому складу» про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0084621) інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 23.05.2022 змінити, вважати ОСОБА_1 звільненим зі служби в поліції 28.05.2022.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 18.06.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області.

04.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», відповідно до пункту 3 якого наказано поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя до 15.04.2022 (включно).

18.04.2022 до керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції ОСОБА_2 , складений 16.04.2022 на виконання пункту 6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», у якому зазначено, що станом на 16.04.2022 у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до м. Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та на облік у ГУНП в Запорізькій області не стали, зокрема, інспектор відділу реагування патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .

Після надходження рапорту начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції ОСОБА_2 , начальником ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 видано наказ від 18.04.2022 №315 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії».

В подальшому наказом ГУНП в Запорізькій області від 02.05.2022 №349 продовжено до 17.05.2022 (включно) строк проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Запорізькій області від 18.04.2022 №315.

17.05.2022 складено Висновок службового розслідування, проведеного за відомостями, викладеними у рапорті начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції ОСОБА_2 ..

Відповідно до пункту 62 Висновків службового розслідування, за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, передбаченої статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», що виразилось у неприбутті безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи), та не постановці на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття, до інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

18.05.2022 начальником ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 видано наказ №406 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

23.05.2022 начальником ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 видано наказ №426 о/с «По особовому складу», відповідно до якого наказано звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0084621), інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП, з 23.05.2022.

Позивач, не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив із того, що відповідач в межах своїх повноважень, з дотриманням чинного законодавства, призначив та здійснив службове розслідування причин скоєння позивачем дисциплінарного проступку, при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідачем врахована протиправна поведінка позивача, тяжкість скоєного позивачем проступку, та обрано вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, що відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а тому підстави для визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Запорізькій області №406 від 18.05.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення» та наказу ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 №426 о/с «По особовому складу» відсутні. Водночас, прийняття наказу здійснено без врахування відомостей щодо перебування позивача на лікарняному до 29.04.2022, що є підставою для зміни наказу про звільнення в частині дати звільнення.

Колегія суддів, в межах доводів і вимог апеляційної скарги погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон України №580-VIII).

За приписами статті 1 Закону України №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 3 Закону України №580-VIII визначає, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 17 Закону України №580-VIII передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України №580-VIII, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина 2 статті 19 Закону України №580-VIII).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України №580-VIII, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Колегія суддів враховує, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав статус працівника поліції, що покладало на нього певні обмеження та обов`язки пов`язані із проходженням служби в поліції.

Так, судом першої інстанції встановлено та колегією суддів перевірено, що 04.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», відповідно до пункту 3 якого наказано поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м. Запоріжжя до 15.04.2022.

Позивач проходив службу у Мелітопольському РУП, яке визначено у пункті 1, 2 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарно статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (частина 2 статті 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 позивачу, як і іншим поліцейським територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, наказано прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до міста Запоріжжя у строк до 15.04.2022 (включно).

Вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 були доведені до відома позивача, про що під час розгляду справи зазначив і сам позивач.

Вказаний наказ позивачем не було виконано, як у строк до 15.04.2022 (включно) так і до завершення службового розслідування та прийняття спірних рішень.

Так, в обґрунтування поважності причин не виконання наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 позивач зокрема зазначає, що у період з 12.04.2022 по 29.04.2022 він перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Територіальне медичне об`єднання багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області на підтвердження чого до матеріалів справи надано довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України від 29.04.2022.

На виконання вимог частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, позивач 30.04.2022 за допомогою мобільного застосунку «VIBER» надсилав в електронному вигляді копію довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України у період з 12.04.2022 по 29.04.2022, про що свідчить долучений до матеріалів справи скріншот екрану з перепискою.

Однак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що позивачем ані до ГУНП в Запорізькій області, ані до матеріалів справи не надано жодних доказів на підтвердження того, що у період з 04.04.2022 по 12.04.2022 ним вживались будь-які заходи спрямовані на виконання наказу від 04.04.2022 №282 в частині виїзду з тимчасово окупованої території до міста Запоріжжя для реєстрації та подальшого проходження служби в поліції.

Також, позивачем не надано, та матеріали справи не містять буд-яких доказів, що можуть свідчити про намагання позивача після виходу із лікарняного виконати вимоги наказу від 04.04.2022 №282 та виїхати з тимчасово окупованої території до міста Запоріжжя для реєстрації та подальшого проходження служби в поліції.

При цьому, колегія суддів критично сприймає твердження позивача щодо перебування на лікарняному у період з 05.05.2022 до 27.05.2022 та як наслідок відсутність можливості виконати вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 та виїхати до міста Запоріжжя задля подальшого проходження служби в поліції, оскільки перебування позивача у вказаний період на лікарняному жодним чином не спростовує невиконання позивачем вимог наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 у передбачений цим наказом строк, а саме до 15.04.2022.

Відповідно до інформації, опублікованої на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України https://minre.gov.ua протягом квітня 2022 року з міста Мелітополя Запорізької області до міста Запоріжжя неодноразово гуманітарними коридорами евакуйовувались громадяни, а саме:

05.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 720 мешканців;

06.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Мелітополь та Гуляйполе - 2515;

07.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2050;

08.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак, Мелітополь, Енергодар, Оріхів, Гуляйполе - 3544;

09.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак. Мелітополь та Енергодар -3233;

10.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2409;

11.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 3298;

12.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2135:

14.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2043;

15.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь -2131;

16.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 1211.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем в ході проведення службового розслідування обґрунтовано було взято до уваги те, що у період часу з 24.02.2022 по 17.05.2022 225 поліцейських, що проходили службу у Мелітопольському РУП прибули до міста Запоріжжя та стали на облік 103 поліцейських, а 122 поліцейських Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, у тому числі і позивач, до м. Запоріжжя не прибули та на облік у ГУНП в Запорізькій області не стали.

Не прибуття до міста Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи) деяких поліцейських, у томі числі й позивача, підтверджується також Актами про відсутність на службі, складеними за період з 16.04.2022 по 18.05.2022 наявними в матеріалах справи.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що у період з 24.02.2022 по 17.05.2022 існували об`єктивні можливості залишити територію, яка на даний час є тимчасово окупованою, але позивач такими можливостями не скористався та відповідно порушив вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно з пунктом 1 Положень про Національну поліцію затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877 Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у не виконанні вимог наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282, а і у самоусуненні від виконання службових обов`язків, невиході на службу, неможливості використання позивача на службі в умовах воєнного стану, коли існує велика потреба у правоохоронних органах, що на переконання суду є неприпустимим.

Разом з тим відповідно до пункту 34 частини 1 статті 23 Закону України №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьбу з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Згідно з приписами частини 2 статті 24 Закону України №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

В свою чергу, позивачем допущено дисциплінарний проступок, що виразився у не виконанні наказу керівника без вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні такого наказу, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статут, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стосовно посилань позивача на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно відповідно до частини 6 статті 18 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Разом з тим, відповідач з незалежних від себе обставин не мав змоги виконати у повному обсязі вимоги частини 6 статті 18 Дисциплінарного статуту, з урахуванням відсутності поштового сполучення з містом Мелітополь, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта» наявного в матеріалах справи.

Так, чинне законодавство України частково не пристосоване до застосування в умовах воєнного стану, в умовах тимчасової окупації окремих територіальних одиниць, тощо.

На переконання колегії суддів, в умовах запровадження воєнного стану безумовно є необхідність у дотриманні приписів чинного законодавства України, проте задля досягнення оптимального балансу між публічними та приватними інтересами їх реалізація повинна відбуватися з певною гнучкістю.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем вживались всі можливі заходи для повідомлення позивача про прийняті рішення, зокрема і про призначення службового розслідування.

Позивачу засобами мобільного зв`язку (через мобільні застосунки «WhatsApp» та «VIBER») здійснювалось направлення прийнятих керівництвом ГУНП рішень, зокрема й направлялось запрошення для надання пояснень в рамках службового розслідування.

Відповідно до частини 3 статті 27 Дисциплінарного статуту виклик, який надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Разом з тим, позивач відповідних пояснень не надав, про що 16.05.2022 складено Акт про відмову від надання пояснень.

Фактично зацікавленість у подальшому проходженні служби в поліції позивач висловив лише після отримання повідомлення про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Також колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що ним від відповідача не отримувались документи, оскільки про прийняття спірних наказів позивач був обізнаний, тобто документи, які направлялись йому засобами мобільного зв`язку доходили до адресата.

Обізнаність позивача про існування наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 та необхідність виїзду на підконтрольну владі територію України, підтверджується також й показаннями допитаних в ході судового засідання свідків тощо.

З урахування вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дисциплінарна комісія під час службового розслідування відносно позивача встановила та з`ясувала усі обставини, події та правомірно притягнула позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у відсутності на службі без поважних причин, тим самим скоївши прогули, в порушення вимог ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 та враховуючи порушення, які були встановлені дисциплінарною комісією та відображені у висновку службового розслідування Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області, правомірно видано накази №406 від 18.05.2022 та №426 о/с від 23.05.2022.

Доводи апелянта стосовно протиправності спірних наказів у зв`язку з їх прийняттям під час його тимчасової непрацездатності, колегією суддів розцінюються критично, оскільки такі обставини не спростовують висновків щодо вчинення дисциплінарного проступку та, як вказав суд першої інстанції, впливають лише на дату звільнення зі служби.

При цьому колегією суддів враховується, що відповідачем рішення суду першої інстанції у відповідній частині не оскаржено.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2023 р. в адміністративній справі №280/4511/22, - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.06.2023 р. в адміністративній справі №280/4511/22, - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко