Справа № 554/4449/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 р.Справа № 554/4449/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Центрального округу на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 09.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Сініцин Е.М., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, по справі № 554/4449/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції Центрального округу

третя особа Державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Гузиніна Марина Григорівна

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Центрального округу, третя особа без самостійних вимог - Державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Гузиніна Марина Григорівна, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 15.05.2023 № 02/02.4-24 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 680,00 грн., передбаченого ст. 153 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2024 адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 15.05.2023 року № 02/02.4-24 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 680,00 гривень, передбаченого ст.153 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Стягнуто з Державної екологічної інспекції Центрального округу на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1 073,60 гривень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2024 та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновкам суду обставинам справи.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності спірного рішення та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 15.05.2023 року Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Гузиніною М.Г. винесені протокол за №02626 та Постанова №02/02.4-24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.153 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень.

В постанові викладена фабула адміністративного обвинувачення: ОСОБА_1 працює на посаді голови правління ОСББ «Лідова 1» м. Полтава вчинила правопорушення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах затверджених постановою КМУ від 01.08.2006 №1045, ч. 2 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», допустила знищення зелених насаджень в межах населених пунктів, а саме допустила знищення чотирьох дерев: яблуня дві штуки діаметром 50 і 32 см; липи одна штука, діаметром 50 см; абрикоси одна штука, діаметром 54 см, на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності необхідних дозволів.

Як встановлено в судовому засіданні, оспорювана постанова винесена на підставі протоколу за №02626 від 15.05.2023 року та акту №01/02.4-14 від 12.05.2023 року.

Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів, що саме за вказівкою ОСОБА_1 , було незаконно видалені дерева, що вона розпоряджалася саме тими незаконно вирубаними деревами, у неї відсутній обов`язок контролю за зеленими насадженнями на прибудинковій території, а тому відсутній в її діях склад адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України.

Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Статтею 153 КУпАП передбачена відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконна порубка - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб або фізичних осіб - підприємців - від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст.7 КУпАП).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Системний аналіз зазначеного дає підстави колегії суддів дійти висновку, що диспозиція статті 153 КУпАП визначає порушенням лише умисні дії особи по знищенню зелених насаджень.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчинені, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що за положеннями ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З позовної заяви вбачається, що за завданням позивача були видалені дерева, що вказані в Ордері №1132 на видалення зелених насаджень від 14.03.2023 року ОСББ «Лідова 1», оскільки був отриманий дозвіл на видалення зелених насаджень, згідно акту обстеження зелених насаджень № 2362 від 21.04.2021 року, а саме: груша - 2 шт., верба - 3 шт., береза - 1 шт. (всього: 6 шт.) з терміном видалення до 14.09.2023 року. Вказане підтверджується актом про використання коштів на корпоративній карті, за підписами членів ОСББ «Лідова 1» та голови ревізійної комісії.

Розпоряджень щодо знищення інших насаджень, крім тих, що вказані в ордері, нікому не давала, будь-яких третіх осіб чи підрядних організацій з такою метою не залучала.

Як встановлено судовим розглядом, представники Державної екологічної інспекції Центрального округу, ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_3 , не змогли довести суду загальну кількість видалених дерев на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 .

А також не змогли вказати чи входить в кількість видалених дерева, що видалені за Ордером №1132 від 14.03.2023 року, який дозволяв видалення ОСОБА_1 , як голові правління ОСББ «Лідова 1» м. Полтава, шести дерев: груші 2 штуки; верби 3 штуки, берези - 1 штука.

Оскільки позивачка не заперечує, що за її завданням були видалені дерева, але стверджує, що тільки ті, котрі вказані в ордері, інспектор зобов`язаний був встановити які самі дерева були видалені за вказівкою ОСОБА_1 , і чи були видалені інші дерева за її вказівкою або вони були видалені самовільно третіми особами.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Державною екологічною інспекцією Центрального округу не встановлена кількість видалених дерев, що впливає на з`ясування обставин - чи дійсно було видалено шість дерев за вказівкою ОСОБА_1 з яких чотири не підлягали видаленню, або було видалено десять дерев, шість з яких видалено за вказівкою ОСОБА_1 , а чотири дерева незаконна порубка.

Як встановлено в судовому засіданні, оспорювана постанова винесена на підставі протоколу за №02626 від 15.05.2023 року та акту №01/02.4-14 від 12.05.2023 року.

Судовим розглядом встановлено, що представником Державної екологічної інспекції Центрального округу надані копія адміністративної справи про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 в якій відсутнє пояснення особи, що притягується до відповідальності. Справа містить заяву мешканців будинку АДРЕСА_1 , які вказують на видалення дерев, що вказані в Постанові, та про те, що на сайті голів ОСББ «Лідова 1» сповіщено про продаж дерев: яблуні, груші, абрикоси.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що дане повідомлення повинно було ретельно перевірено. Інспектор повинен був встановити відповідність деревам, що продаються головою правління ОСББ «Лідова 1» - сорту дерев, їх віку та діаметру, що незаконно видалені, задля встановлення об`єктивної сторони правопорушення.

Надані суду фото з прибудинкової території, лише підтверджують факт спилу дерев і їх розмір.

Також, згідно відповіді Полтавського міського Управління земельних ресурсів та земельного кадастру від 21.09.203 року за №01-94-01.2-п/2427: інформація щодо передачі у приватну чи державну власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування АДРЕСА_1 ), в управлінні відсутня. А також, Управління Житлово-комунального господарства інформацією щодо балансоутримувачів земельної ділянки, зелених насаджень та житлового будинку по АДРЕСА_1 не володіє.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , як голові правління ОСББ «Лідова 1» не передавалась земельна ділянка та зелені насадження, тому у неї відсутній обов`язок контролювати прибудинкову територію.

Колегія суддів відмічає, що правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначалось раніше, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Таким чином, спірна постанова про накладення адміністративного стягнення від 15.05.2023 року №02/02.4-24, винесена на доказах, які ґрунтується на припущеннях, оскільки відповідачем суб`єктом владних повноважень, не встановлено: чи винна дана особа в вчиненні адміністративного правопорушення; не вказані прізвища, адреси свідків, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; не відібране пояснення у ОСОБА_1 ; а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що суб`єктом владних повноважень винесена постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , але відсутні докази, що саме за її вказівкою було незаконно видалені дерева, що вона розпоряджалася саме тими незаконно вирубаними деревами, у неї відсутній обов`язок контролю за зеленими насадженнями на прибудинковій території, суд дійшов висновку в відсутності складу правопорушення.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а спірну ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Центрального округу залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 09.07.2024 по справі № 554/4449/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк