Справа № 420/23266/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/23266/23
Головуючий першої інстанції Марин П.П.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 13.12.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

05.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дії щодо відмови йому у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, передбаченої Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332; зобов`язання здійснити призначення, нарахування та виплату йому допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, відповідно до поданої заяви від 30.08.2022 починаючи з серпня 2022 року; зобов`язання подати до суду протягом 30 днів звіт про виконання судового рішення у даній справі.

В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок збройного конфлікту на території Луганської та Донецької області, позивач покинув попереднє місце проживання (м. Луганськ) та переїхав до м. Одеси, де і був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа у відповідності до довідки від 02.02.2015 року №5106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З 02.02.2015 року по 01.09.2020 року він отримував допомогу, потім виплати були припинені, у зв`язку з придбанням (в кредит) його матір`ю у власність квартири, про що було подано відповідну заяву до відповідача. Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси з заявою від 30.08.2022 року про надання йому допомоги, як внутрішньо переміщеній особі та надав всі необхідні документи, однак отримав протиправну відповідь про відсутність підстав для призначення та виплати йому грошової допомоги на проживання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено, оскільки м.Одеса виключено з переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) на території яких, обліковані внутрішньо переміщені особи мають право на виплату допомоги, та позивач був внутрішньо переміщеною особою до 24 лютого 2022 року, і до 24 лютого 2022 року не одержував адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання до ведення воєнного стану та не переміщався з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що положеннями Порядку №332 не передбачено такої підстави для відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, як відсутність нового (повторного) переміщення, тому позивач, як внутрішньо переміщена особа, облікована до 24.02.2024р. у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «еПідтримка» згідно розпорядження КМУ від 06.03.2022р. №204-р та, яка отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг має право на отримання допомоги на проживання згідно постанови №332, за заявою від 30.08.2022р.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до довідки №5106-5106- від 02.02.2015 виданої Управлінням соціального захисту населення у Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради перебуває на обліку з 02.02.2015 року, як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до довідки №5106- зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2 .

З 02.02.2015 року по 01.09.2020 року позивач отримував грошову допомогу, проте з вересня 2020 року нарахування припинено, у зв`язку з придбанням матір`ю квартири у м.Одеса.

30.08.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою про взяття його на облік, як внутрішньо перемішеної особи та надання допомоги на проживання.

Разом з тим, ОСОБА_1 не знімався з обліку внутрішньо перемішених осіб та не повідомляв управління про повернення за місцем реєстрації у м. Луганськ;

-документів, які підтверджують його перебування за місцем реєстрації м. Луганськ до введення воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» до управління не надавав.

Листом від 22.09.2022 № 13-10-2-3084 позивача повідомлено про відмову у наданні допомоги на проживання оскільки він був облікований як внутрішньо переміщена особа з лютого 2015 року; документів, які підтверджують його перебування за місцем реєстрацій м. Луганськ до введення воєнного стану 24 лютого 2022 рокує не надано; проживав весь час у м. Одеса до введення воєнного стану 24.02.2022; не одержував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам до ведення воєнного стану.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги на проживання, передбаченої Порядком №332, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позову виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 року (чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1706-VII) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами ст.2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі Порядок №505).

Як визначено п. 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

В свою чергу 20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), з прийняттям якої постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» втратила чинність.

Згідно п.п. 1-3 Порядку № 332, цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14 квітня 2022 року, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Як свідчать матеріали справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою з м.Луганськ та проживає в м. Одеса, що підтверджується довідкою від 02.02.2015р., одержував грошову допомогу як внутрішньо переміщена особа відповідно до Порядку №505 до 01.09.2020р., у зв`язку із придбанням квартири у м.Одеса членом сім`ї.

Водночас, як ґрунтовно відзначив суд першої інстанції в судовому рішенні, виключний перелік осіб, яким не надається допомога на проживання, як внутрішньо переміщеним особам, визначений у п. 3 Порядку № 332.

Пунктом 3 Порядку № 332 передбачено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р., крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

Отже, допомога на проживання не надається особам, які станом на 24 лютого 2022 року не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та які не переміщалися повторно з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

В контексті надання оцінки доводам скаржника, апеляційний суд звертає увагу, що позивач був облікований як внутрішньо переміщена особа з лютого 2015 року.

Разом з цим, документів, які підтверджують його перебування за місцем реєстрації у м. Луганськ, на інших тимчасово окупованих територіях або територіях в районах ведення бойових дій до введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, не надано.

Окрім того, ОСОБА_1 згідно зібраних у справі матеріалів проживав з 2015р. весь час у м. Одеса до введення воєнного стану 24.02.2022 р. та при цьому не одержував адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання до ведення воєнного стану.

Указані вище обставини жодним чином не спростовані та більше того, - не заперечується позивачем.

Виходячи з викладеного, у позивача відсутні передбачені чинним законодавством підстави для отримання грошової допомоги на проживання відповідно до Порядку №332 з вересня 2022р.

Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що до внесення змін до Порядку № 332 Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 923 позивач мав право на отримання відповідної допомоги, адже Порядок № 332 до його редакції від 19.08.2022 року мав таку редакцію стосовно осіб, яким не надається допомога, а саме: «Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

В свою чергу, абз. 1 п. 2 Порядку №332 визначено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та, що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №204-р Луганська та Одеська області входять до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Підсумовуючи викладене вище, оскільки позивач був внутрішньо переміщеною особою до 24 лютого 2022 року, що підтверджено відповідною довідкою №5106-3356 від 02.02.2015, до 24 лютого 2022 року не одержував адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання до ведення воєнного стану та не переміщався з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року, а Порядок № 332 в редакції станом на 24.08.2022 року не передбачає виплату допомоги таким особам, тому суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні.

За наслідками апеляційного перегляду справи не встановлено ознак протиправності у діях відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті допомоги на проживання позивачу з вересня 2022 року. Відповідачем доведено правомірність припинення виплати на проживання позивачу.

В апеляційній скарзі не міститься доводів які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини даної справи та зроблені по результатам її розгляду висновки.

Посилання скаржника на правові висновки Верховного суду зазначені у постанові від 14.06.2023р. у справі №160/12308/22 не заслуговують на увагу, оскільки вони викладені у справі з відмінними правовідносинами ніж у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів в контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв