Справа № 380/1146/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1146/24 пров. № А/857/18166/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року (головуючий суддя Желік О.М., м.Львів) у справі №380/1146/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої регіональної військово-лікарської комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Шістнадцятої регіональної військово-лікарської комісії, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої регіональної військово-лікарської комісії, оформлене свідоцтвом про хворобу №3834 від 17 серпня 2022 року в частині визнання отриманого ОСОБА_1 , захворювання як такого, що не пов`язане з проходженням військової служби.

Позов обґрунтовує тим, що 12.09.2022 позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я. Перед цим, 17.08.2022 відповідачем здійснено медичний огляд, в результаті якого у позивача виявлене захворювання визнано таким, що не пов`язано з проходженням військової служби. Позивач не погодившись з рішенням подав заяву про його перегляд у Центральну ВЛК ЗСУ, однак заява була відхилена. Позивач вказує, що під час вирішення питання про причинний зв`язок отриманого захворювання відповідач в порушення п. 2.4.5 Положення не вжив заходів спрямованих на витребування в медичних закладах інформації про ранні захворювання на туберкульоз зважаючи на те, що відповідач визнав ту обставину, що медична документація про це відсутня. Крім того, позивач вказує, під час проходження позивачем ВЛК під час призову на військову службу під час мобілізації він був визнаний здоровим і придатним до військової служби, будь-яких відхилень в його здоров`ї не було встановлено. Вищезазначені порушення порядку розгляду відповідачем вказаного питання призвело до неправильного встановлення причинного зв`язку, а тому такі рішення належить скасувати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт вказує, що в оскаржуваному рішенні суду в порушення ч.4 ст.246 КАС України не наведена мотивована оцінка вказаного нашого головного аргументу (порушення відповідачем процедури розгляду питання визначення причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання п.2.4.5 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України»), відповідно не спростовано правомірність дій відповідача щодо розгляду питання визначення причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання та прийнятого ним рішення. Вказує, що суд першої інстанції без з`ясування дійсних обставин справи та перевірки їх доказами прийшов до надто загального висновку про те, що критерії, визначені ч.2 ст.2 КАС України, відповідачем дотримані. Просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач відповідно до військового квитка Серії НОМЕР_1 21.04.2022 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 22.04.2022 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації.

З 22.04.2022 позивач військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_2 (довідка від 23.05.2022 №2445).

Відповідно до висновку командира військової частини НОМЕР_3 від 18.06.2022 позивачу була надана службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією.

Згідно з свідоцтвом про хворобу №3834 від 17.08.2022 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обов`язку. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.09.2022 №159 позивач звільнений з військової служби (за станом здоров`я) у запас відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з довідкою від 25.05.2023 №1231 військової частини НОМЕР_2 позивач з 01.08.2022 по 31.08.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Запорізькій області.

Позивач подав звернення щодо перегляду зазначеного свідоцтва про хворобу №3834 за результатами розгляду якого листом від 28.07.2023 №598/7548 його повідомлено, що за встановленим діагнозом постанову про причинний зв`язок діагностованих захворювань за спірним свідоцтвом про хворобу прийнято вірно.

16.11.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення контрольного або повторного медичного огляду з метою проведення причинного зв`язку захворювання, отриманого ним під час проходження військової служби.

Листом від 24.11.2024 №4822 відповідач за результатами розгляду вищевказаної заяви повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів.

Представник позивача, відповідно до матеріалів справи двічі звертався до відповідача із відповідними адвокатськими запитами від 18.10.2023 №170 та 01.12.2023 №192 на які листами від 25.10.2023 №598/12038 та від 13.12.2023 №5103 отримав від відповідача відповідь про необхідність надання додаткових доказів і скерування відповіді від 28.07.2023.

Позивач, вважаючи рішення Шістнадцятої регіональної військово-лікарської комісії, оформлене свідоцтвом про хворобу №3834 від 17 серпня 2022 року в частині визнання отриманого ОСОБА_1 , захворювання як такого, що не пов`язане з проходженням військової служби протиправним, звернувся в суд першої інстанції з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч. 1 ст. 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-XII).

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Пункт 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 передбачає, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами.

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу І Положення №402).

Пунктом 2.4.5 розділу І Положення №402 передбачено, що ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з п. 2, 3, 4 розділу 1 Порядку №402 ЦВЛК надано право: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; витребувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, Сил підтримки Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати лікувально-оздоровчої роботи, проведеної серед допризовників та призовників, медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та іншого контингенту; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Відповідно до п.п. 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час (пункт 1.1 розділу ІІ Положення №402) Медичний огляд проводиться ВЛК, зокрема, з метою визначення придатності до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти) Постанови ВЛК приймаються з урахуванням Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я. Пунктом 3.1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Пункт 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 окремо визначає види постанов, які приймає ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом (абзац перший) та види постанов щодо військовозобов`язаних по мобілізації (абзац восьмий).

У першому випадку за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК може прийняти одну із постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю … (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю … (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби». Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

У додатку 1 до Положення №402 вказано назви хвороб/станів здоров`я і їх співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби, причому перелік захворювань/станів здоров`я, які дають можливість бути визнаним непридатним до військової служби у мирний час, є значно ширшим, ніж у воєнний.

Відповідно до пункту 21.1 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Пункт 21.25 Положення №402 передбачає, що при вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи. У воєнний час постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення приймається на підставі картки передового району, а також документів, указаних у цьому пункті.

Відповідно до п. п. "д" п. 21.5 глави 21 розділу 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) приймаються з формулюванням "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні

Відповідно до п. п. "е" п. 21.5 глави 21 розділу 2 Положення постанова ВЛК приймається у формулюванні "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, не діагностовані при призові (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу), і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається також за наслідками поранень (травм, контузій, каліцтв), якщо вони одержані до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом і військова служба не вплинула на вже наявні наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва) і придатність до військової служби.

Колегія суддів зазначає, що позивач оскаржує рішення відповідача відповідно до якого, згідно з свідоцтвом про хворобу №3834 від 17.08.2022 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обов`язку. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.

Разом з тим, апелянт вважає, що відповідач протиправно дійшов висновку про те, що його захворювання не пов`язане з проходженням військової служби, та наголошує, що процедура прийняття відповідного рішення ним порушена.

Апеляційний суд зазначає, що у пунктах 12, 13 оскарженого свідоцтва про хворобу позивача зазначений висновок про непридатність його до військової служби з виключенням з військового обліку (Рецидив туберкульозу (26.05.2022), туберкульоз із множинною лікарською стійкістю обох легень (дисемінований). Комісія з огляду на встановлений позивачу діагноз дійшла висновку, що такі захворювання не пов`язані з проходженням ним військової служби.

Колегія суддів зауважує, що ЦВЛК під час розгляду звернення, щодо перегляду постанови та з метою всебічного вивчення порушеного в заяві питання витребувала матеріали огляду позивача. Відповідно до свідоцтва про хворобу, яке оспорене позивачем, з його слів, вперше туберкульоз йому діагностований у 2010 році. Доказів вказаного, чи протилежного, як і доказів подання на вимогу відповідача додаткових документів суду не надано. Водночас, відповідно до довідки ВЛК від 20.04.2022 №354 після проведення медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 ЗСУ 18.04.2022 позивач визнаний здоровим та придатним до військової служби. Апеляційний суд звертає увагу, що вказана довідка позивачем не спростовується та оскаржена не була.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року у справі № 380/1146/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний