Справа № 520/16142/24
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 вересня 2024 року № 520/16142/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (далі по тексту позивач, ДП "ІПЗ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту відповідач, ПМУ ДПС по роботі з ВПП, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного регіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09 травня 2024 року № 2, в якому до ДП ІПЗ нараховано штрафні санкції в розмірі 774 307,03грн. (сімсот сімдесят чотири тисячі триста сім грн. 03 копійки);

- стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Північного регіонального управління ДПС по роботі з великими платниками на користь Державного підприємства ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку позивача камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів по розрахунку частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за рік 2021 по податковій декларації № від 22.02.2022р. За результатами перевірки Північним регіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було складено акт № 235/35-00-04-02-14/30210163, яким встановлено несвоєчасну сплату ДП ІПЗ узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період рік 2022 року, чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (ПКУ). На підставі акту перевірки Північним регіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення- рішення від 09 травня 2024 року № 2 (ППР) про застосування штрафу у сумі 774 307, 03 грн.

Позивач вважає, що вказане податкове рішення є протиправним та не законними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 26.06.2024 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи викладені у ньому.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Північним регіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, на підставі пункту 20.1.4 статті 20, розділу І, п. п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 розділу II Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів по розрахунку частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за рік 2021 по податковій декларації № від 22.02.2022р.

12.04.2024 р. за результатами перевірок Північним регіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було складено акт № 235/35-00-04-02-14/30210163, яким встановлено несвоєчасну сплату ДП ІПЗ узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період 2022 рік, чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (ПКУ).

На підставі акту перевірки від 12.04.2024 № 235/35-00-04-02-14/30210163 Північним регіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення- рішення від 09 травня 2024 року № 2 (ППР) про застосування штрафу у сумі 774 307,03 грн. (сімсот сімдесят чотири тисячі триста сім гривень 03 копійки), яке позивач отримав 16.05.2024 р.

Згідно з розрахунками штрафних санкцій до ДП ІПЗ застосована штрафна санкція за ставкою встановленою відповідно до ст. 124 ПКУ.

ДП ІПЗ вважає податкове повідомлення-рішення від 09 травня 2024 року № 2 протиправним та такими, що підлягає скасуванню

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У відповідності до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Водночас, Законом України від 12.05.2022 №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022 внесено зміни до підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Водночас, Законом України від 12.05.2022 №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022 внесено зміни до підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, установлено особливості для справляння податків і зборів.

Так, відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу10 розділу XX Перехідні положення ПК України визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (п.109.3 ст.109 ПК України).

Відповідно до п. 112.1, п. 112.2 ст. 112 ПК України передбачено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винним у вчиненні правопорушення.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового ПКУ платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході камеральної перевірки встановлено, що підприємство, в порушення пункту 57.1, статті 57, абз.3 підпункту 69.1 пункту 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ протягом граничних строків не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на прибуток по податковій декларації з податку на прибуток підприємства за звітний період рік 2022року по податковій декларації № від 22.02.2022р. (фактичне не сплата частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплати до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за рік 2021).

Фактично сплату узгоджену суму податкового зобов`язання здійснено несвоєчасно з порушеннями граничного строку, чим порушено пункт 57.1 статті 57 з урахуванням підпункту 69.1 пункту 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Позивачем були надані наступні пояснення з цього приводу, які відповідно підтверджуються матеріалами справи та наданими Позивачем документами.

Порушення строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання сталося внаслідок того, що позивач певний час знаходилося у зоні активних бойових дій, а саме у м. Ізюм. Тимчасова окупація м. Ізюм тривала з 7 березня до 10 вересня 2022 року, що є загальновідомими обставинами, котрі в силу приписів ч. 3 ст. 78 КАС України не потребують доказування.

У той же час, абзацом 2 п. 3 Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, затвердженого наказом Мінфіну № 225 від 29.07.2022 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, заяву про відсутність можливості виконання платником податків податкового обов`язку, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Водночас, внаслідок триваючих бойових дій на території м. Ізюм та тимчасової окупації його загарбником окупації у позивача були відсутні організаційні і технічні умови для ведення господарської діяльності підприємства, оскільки частина господарських будівель підприємства зазнали пошкоджень через влучання ворожих снарядів, відбулася евакуація за межі міста працівників підприємства, порушенні логістичні ланцюги транспортування, відсутні можливості придбати складові та матеріали для виробництва, паливо-мастильні матеріали, неможливість здійснювати фактичне відвантаження та реалізації продукції, а територія самого Підприємства була окупована силами країни-агресора.

Так, судом встановлено, що згідно копії протоколу огляду від 22.09.2022 року, складеного слідчим СВ ВСП ГУНП України в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 , зафіксовано наявність у приміщеннях, які належать Позивачеві залишків документації, військового знаряддя, індивідуальних засобів зв`язку, мапи місцевості, військового одягу, тощо, які належали військовим формуванням рф, що свідчить про перебування на території підприємства окупантів.

Копією протоколу огляду від 23.09.2022 р., складеного слідчим СВ ВСП ГУНП України в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 , зафіксовано руйнування та пошкодження виробничих приміщень, цехів, адміністративного приміщення (цех 66, цех 13, корпус 19, тощо), наявність залишків військових предметів, документів, знаряддя військових рф.

Копією додаткового протоколу огляду місця події від 23.09.2022 р., складеного слідчим СВ ВСП ГУНП України в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 , також зафіксовано викрадення з медико-санітарної частини позивача виробничих матеріалів, документів, особистих речей працівників, тощо.

Крім того, 23.09.2022 року працівниками Управління вибухотехнічної служби ГУ НП в Харківській області, а саме: заступником начальника ВЗВБ УВТС ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , старшим інспектором з ОД ВЗВБ УВТС ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , інспектором ВЗВБ УВТС ГУНП в Одеській області Палієм І.В., було проведено перевірку 12000 кв. м. приміщень та 1,5 га території Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" за адресою: пр-т. Незалежності, буд. 66, м. Ізюм, на предмет наявності чи відсутності вибухових пристроїв, що підтверджується копією акту перевірки об`єкту на наявність вибухових матеріалів від 23.09.2024 року.

Відповідно до копії протоколу огляду від 26.09.2022р., складеного слідчим СВ ВСП ГУНП України в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 , зафіксовано руйнування та пошкодження внаслідок обстрілу виробничої будівлі, яка була використовувалась збройними силами рф, як місце розташування бойових одиниць.

Актом про пожежу комісії РУ ГУ Ізюмського ДСНС України у Харківській області від 27.12.2022 р. встановлено, що 30.07.2022 р. відбулася пожежа в одному з виробничих цехів, якою матеріали та обладнання приведено в негідність. Причина пожежі бойові дії.

Крім того, результати ворожого обстрілу та ворожих дій було зафіксовано органами правопорядку, що підтверджується витягом з ЄДРСР за номером кримінального провадження № 0002978 від 23.09.2022 року. Встановлено, що з 24.02.2022р. представники збройних сил рф здійснили обстріл території, будівель та споруд Позивача, базувалися на території підприємства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, через зазначені вище обставини, у тому числі, невеликий проміжок часу (з 23.09. по 30.09.2022) для складання та збирання повного пакету документів, не мав об`єктивної змоги до 30.09.2022 року надати до контролюючого органу заяву про відсутність можливості виконання платником податків податкового обов`язку, разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225, а також сплатити суму податку за поданою декларацією.

Належних та допустимих, достатніх та достовірних у розумінні приписів ст. 73-76 КАСУ доказів зворотнього, у тому числі акт перевірки від 12.04.2024 № 235/35-00-04-02-14/30210163, матеріали справи не містять.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач з об`єктивних причин, не з власної вини, не мав можливості здійснити відповідну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання та, відповідно, своєчасно звернутися до контролюючого органу з заявою та визначеним переліком документів щодо неможливості виконувати податкові обов`язки.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчиненні податкового правопорушення.

За викладеного, можна дійти висновку, що обов`язок доведення вини за Податковим кодексом України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, платника податку не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.

Суд також враховує принципи податкового законодавства, а саме презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 56.21 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, юридична конструкція норми п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому, тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №380/671/20.

Принцип стабільності податкового законодавства слугує реалізації правової визначеності. Стабільність податкового законодавства передбачає законні очікування платника податку щодо незмінності правового режиму оподаткування. У рішенні ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 30.06.2006 зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може виступати у формі не лише майна, а й "виправданих очікувань" від ефективного використання права власності. У рішенні ЄСПЛ у справі "Стретч проти Об`єднаного Королівства" від 24.06.2003 майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції (встановлює право особи на мирне володіння своїм майном) вважається, зокрема, "законне і обґрунтоване очікування набути майно або майнове право".

Відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення від 09 травня 2024 року № 2 вказані обставини не врахував, що стало підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) з порушенням норм Податкового кодексу України.

Водночас, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, що визнається протиправним і скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, а також давати вказівки, що б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладені обставини, податкове повідомлення-рішення від 09 травня 2024 року № 2 Північного регіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків суд визнає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного регіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 09 травня 2024 року № 2 про зобов`язання Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" сплатити штраф у розмірі 774307, 03 грн. (сімсот сімдесят чотири тисячі триста сім гривень 03 копійки).

Стягнути на користь Державного підприємства "ІЗЮМСЬКИЙ ПРИЛАДОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (пр-т. Незалежності, буд. 66, м. Ізюм, Харківська область, 64302, ) судові витрати в загальному розмірі 11614,61 грн. (одинадцять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 61 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25 вересня 2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.