Справа № 420/28779/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/28779/23

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 23.01.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №420/28779/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення-наказу, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій

У С Т А Н О В И В:

20.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби без проходження військово-лікарської комісії;

- визнати протиправним та скасувати рішення-наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо зобов`язання ОСОБА_1 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 утриматися від вчинення дій щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби без проходження військово-лікарської комісії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що членами військово-лікарської комісії проігноровано стан його здоров`я, медичні документи до особової справи не долучили та фактично огляд не проводили. Також, ОСОБА_1 вказує, що його не ознайомлено з протоколом ВЛК та не надано висновку ВЛК. Крім того, на думку позивача, викладене в повісті рішення-наказ прийнято з перевищенням службових повноважень. До того ж, повістка містить виправлення.

Не погодившись із заявленими позивачем позовними вимогами ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що у разі наявності у позивача сумнівів щодо правильності висновку про придатність для проходження військової служби, він має право на звернення до військово-лікарської комісії вищого рівня для підтвердження стану здоров`я, не сумісного із проходженням військової служби. Однак, рішення позаштатної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке оформлено довідкою від 12.10.2023 №227/9898, позивачем не оскаржується.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі № 420/28779/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження та військово-лікарську комісію. При цьому, жодних порушень процедури проходження медичного обстеження та військово-лікарської комісії не встановлено. Крім того, окружний адміністративний суд зауважив, що суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Визначення наявності або відсутності у позивача певного діагнозу та його придатності до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК та інших спеціалізованих експертних медичних установ.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що його медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 фактично не проводився. Позивач вказує про те, що йому не було відомо стосовно прийняття ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 будь-яких рішень. Як наголошує позивач, судом першої інстанції не надано оцінку доводам щодо протиправності дій відповідача з направлення його до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_7 без проходження медичного огляду або без відповідних документів, які б підтверджували проходження ВЛК, а також не взято до уваги доводів відносно проходження з 2016 року лікування від резистентного туберкульозу і вродженого пороку серця. На думку ОСОБА_1 , викладене в повістці рішення-наказ прийнято з перевищенням службових повноважень. До того ж, повістка має виправлення. Позивач також акцентує увагу на обмеженні його прав стосовно вільного пересування.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним судом з`ясовано, що 24.02.2022 російською федерацією розпочато широкомаштабну військову агресію проти України.

У зв`язку з чим, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні уведено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та наразі діє.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошена загальна мобілізація упродовж 90 діб, строк якої відповідними актами Президента України продовжувався.

Колегією суддів установлено, що 10.10.2023 ОСОБА_1 представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вручено повісту для уточнення облікових даних.

Як зазначає позивач, 12.10.2023 ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та був направлений до військово-лікарської комісії для проходження військово-лікарської експертизи.

Позивач зауважує, що під час проходження військово-лікарської експертизи ним доведено до членів військово-лікарської комісії, що з 2016 року він проходить лікування від резистентного туберкульозу, а також має вроджений порок серця (ВПС), у зв`язку з чим просив провести медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

З огляду на що, ОСОБА_1 направлено до представників ІНФОРМАЦІЯ_6 для подальшого проходження рентгенологічного обстеження органів грудної клітки та ЕКГ.

Однак, замість цього, представники ІНФОРМАЦІЯ_6 відвезли ОСОБА_2 до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Уважаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 направлено на проходження військової служби без проходження військово-лікарської комісії, а також протиправно зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначено статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зокрема, приписами частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

23.02.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

Згідно із пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до п.8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Пунктом 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників; організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють направлення на огляд ВЛК військовозобов`язаних під час оголошеної мобілізації.

14.08.2008 Міністром оборону України видано Наказ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» №402.

Згідно із п.2.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.п.2.8.1, 2.8.4 п.2.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, ВЛК ТЦК та СП створюється у районному (міському) ТЦК та СП.

На ВЛК районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення.

Пунктами 3.1, 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_9 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_7 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу за контрактом, виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби";

"Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний до військової служби".

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: "Придатний до військової служби"; "Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)"; "Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку"; «Обмежено придатний до військової служби».

Постанова ВЛК районних, міських ІНФОРМАЦІЯ_7 про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК.

Так, як установлено колегією суддів, 12.10.2023 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 проведено медичний огляд ОСОБА_1 .

За наслідком такого огляду встановлено діагноз: «поширений псоріаз, стаціонарна стадія», а тому ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби, - непридатним до військової служби в десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Придатним до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах.

Означене підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою військово-лікарської комісії від 12.10.2023 №227/9898.

Проведення обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 також підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною карткою обстеження та медичного огляду (а.с.55).

Вищевстановлені обставини спростовують доводи позивача стосовно не проведення членами ВЛК фактичного огляду ОСОБА_2 .

Між тим, в контексті вирішення даного спору апеляційний адміністративний суд також враховує, що постанову ВЛК позивач ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржує.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що більшу частину позовних вимог позивачем пов`язано саме із неповним, на його думку, проведенням ВЛК медичного огляду. Натомість, предметом спору, ним в позові, визначено протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 із направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби без проходження ВЛК.

Як установлено вище, ВЛК провела обстеження позивача, а тому безпідставними є його посилання на те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 його направлено для проходження військової служби без проходження ВЛК.

До того ж, слід зауважити, що можливість направлення ІНФОРМАЦІЯ_7 військовозобов`язаного для проходження служби положеннями чинного законодавства не ставиться в залежність від повноти проведення військово-лікарською комісією медичного огляду.

З аналогічних підстав відхиляються доводи скаржника стосовно несвоєчасного отримання рішення ВЛК.

Не є обґрунтованими також твердження позивача про те, що викладений в повістці на відправку наказ прийнято з перевищенням службових повноважень, з огляду на таке.

Так, як убачається з повістки на відправку (а.с.10), ОСОБА_1 наказано 13.10.2023 з`явитись за адресою розташування центру комплектування та соціальної підтримки.

Апеляційний адміністративним судом установлено, що повістка на відправку містить підпис т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .

Жодних доказів на підтвердження того, що підписуючи повістку ОСОБА_4 не виконував обов`язки тимчасово відсутнього начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 матеріали справи не містять.

Колегія суддів також враховує, що скаржником жодним чином не обґрунтовано власні сумніви відносно неможливості, на його думку, підписання повістки т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .

За наслідком дослідження наявної у матеріалах справи повістки на відправку, судом апеляційної інстанції не установлено наявності в ній жодних виправлень, у тому числі, зафарбування обов`язкових реквізитів документу (прізвища та ініціалів уповноваженої особи) коригувальною рідиною білого кольору (коректором), а тому відповідні доводи скаржника є безпідставними.

Також, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно обмеження ІНФОРМАЦІЯ_8 його прав на вільне пересування, оскільки таких обставин у досліджуваній ситуації колегією суддів не установлено, а ОСОБА_1 не наведено.

Між тим, саме лише зазначення ОСОБА_5 в обґрунтування заявлених позовних вимог про те, що він звертався до органу поліції з приводу його примусового доправлення до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_7 не є належним та допустимим доказом у справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що в спірних правовідносинах жодної протиправності в діях ІНФОРМАЦІЯ_2 не має, а тому суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні рішення в оскаржуваній частині судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 у справі №420/28779/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення-наказу, зобов`язання утриматися від вчинення певних дій без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов