Справа № 320/30042/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року № 320/30042/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду з адміністративними позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі також Комісія, відповідач-1) та Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі також відповідач-2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом № 8/2023 від 27.07.2023, р.н. № 12/02/02-2230/ВС від 27.07.2023, про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій;

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії № 8/2023/2 від 27.07.2023 про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій;

зобов`язати Комісію прийняти рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Ухвалою суду від 11.09.2023 відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на порушенні вимог закону в частині змісту оскаржуваного рішення та порядку його прийняття. Стверджує про наявність у нього визначеного законом права на отримання статусу учасника бойових дій.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач-2, у наданому суду відзиві наголошує, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій відповіді на відзив.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу в Державному центрі кіберзахисту Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ДЦКЗ Держспецзв`язку) на посаді начальника 6 управління ДЦКЗ Держспецзв`язку.

30.06.2023 начальником ДЦКЗ Держспецзв`язку БушковимВ.Г. супровідним листом (вих. ДЦКЗ від 30.06.2023 № 64/01/01-166ДСК) подано до Комісії наступні документи, передбачені абз. 5 п. 6 Порядку, для розгляду питання щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій, зокрема:

- довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1/48 від 26.06.2023;

- витяг з бойового донесення з кіберборотьби (№ 05/02-245т від 01.04.2023) (р.н. № 05/02- 1232ДСК/ВС2 від 16.06.2023);

- бойове розпорядження ДЦКЗ Держспецзв`язку від 25.02.2022 № б/н, (р.н. ДЦКЗ від 01.04.2022 № 64/01-161/1);

- витяг з Довідки ЦУ ЗК ГШ ЗСУ від 20.06.2022 до № 375/1905 (р.н. 64/01/01-1266 від 20.06.2023);

- наказ Адміністрації Держспецзв`язку від 28.03.2022 № 87/ДСК «Про передачу в оперативне управління» (зі змінами);

- окреме доручення ДЦКЗ Держспецзв`язку від 01.04.2022 № 64/01-160/1 (р.н. 64/01/01-1267 від 20.06.2023).

27.07.2023 відбулось засідання Комісії на якій, серед іншого, розглядались документи стосовно позивача.

За результатами вивчення поданих документів, Комісією прийнято рішення, оформлене протоколом № 8/2023 від 27.07.2023, р.н. № 12/02/02-2230/ВС від 27.07.2023, про відмову у наданні Позивачу статусу учасника бойовий дій.

В подальшому, на підставі Протоколу Комісією також прийнято рішення від 27.07.2023 №8/2023/2 про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Станом на 27.07.2023 діяла редакція абзацу 10 пункту 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі Порядок № 413), що визначав документи, які можуть слугувати підставою для надання статусу учасника бойових дій: для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не менш, як один з таких документів - 1) витяги (копії) бойових донесень, 2) журнали бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), 3) вахтових журналів, 4) польотних листів, 5) книг служби, 6) наказів про залучення до таких заходів, 7) матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отриманих поранень, контузій, каліцтв.

В абзаці 7 пункту 6 Порядку № 413встановлено, що комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій.

Тобто наявність документу з назвою «бойове донесення», «журнал бойових дій», наказ про залучення до таких заходів, не є автоматично підставою для надання статусу учасника бойових дій, оскільки Комісія, як колегіальний орган вивчає документи, і лише після їх вивчення приймає рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляд Комісії були надані такі документи:

1. Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, від 26.06.2023 1/48, підписана начальником ДЦКЗ Держспецзв`язку майором Валерієм Бушковим, (далі - Довідка), яка:

відсутня у переліку документів передбачених абзацом 10 пункту 4 Порядку № 413 як документ, що є підставою для розгляду на комісії щодо визначення статусу учасника бойових дій;

зареєстрована 26.06.2023, більше ніж через рік (03.03.2022) після того, як в ній зазначено, що позивач припинив брати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що свідчить про те, що вона була видана виключно з метою отримання позивачем статусу учасника бойових дій.

2. Витяг з бойового донесення з кіберборотьби (№ 05/02-254т від 01.04.2023), підписаний Головою Держспецзв`язку. Витяг виготовлений директором Департаменту кіберзахисту Адміністрації Держспецзв`язку полковником Данилом Мялковським від 16.06.2023 № 05/02-1232ДСК/ВС. Разом з тим, такий витяг:

не є бойовим донесенням начальника ДЦКЗ Голові Держспецзв`язку про участь позивача у складі ДЦКЗ Держспецзв`язку у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;

у цьому витязі відсутнє прізвище позивача.

Таким чином начальником ДЦКЗ Держспецзв`язку бойові донесення щодо виконання підпорядкованим особовим складом завдань не складались та Голові Держспецзв`язку не надсилалися.

3. Бойове розпорядження т.в.о. начальника ДЦКЗ Держспецзв`язку від 25.02.2022 №б/н, ПУ ДЦКЗ Держспецзв`язку - Київ 25.02.2022, оперативна онлайн карта зони відповідальності 207 БТрО (в/ч НОМЕР_1 ).

Цим розпорядженням, вже призначеному командиру зведеної групи військовослужбовців ДЦКЗ Держспецзв`язку, Департаменту кіберзахисту Адміністрації Держспецзв`язку (за згодою) та працівників ДП «УСС» (за згодою), які мають зареєстровану вогнепальну зброю, ставиться задача забезпечити охорону та оборону технологічної інфраструктури об`єкту розташованому за адресом - м. Київ, вул. Ю. Іллєнка, 83-Б літ «Б».

Разом з тим, у цьому бойовому розпорядженні відсутнє прізвище позивача.

4. Витяг з довідки (вих. ЦУ ЗК ГШ ЗСУ від 20.06.2022 до № 375/1905, вх. Держспецзв`язку від 22.06.2022 до № 2957/ВС, вх. ДЦКЗ від 25.06.2022 до № 457), який:

відсутній у переліку документів передбачених абзацом 10 пункту 4 Порядку № 413, як документ, що є підставою для розгляду на комісії щодо визначення статусу учасника бойових дій;

зі змісту довідки не зрозуміло коли вона складена, так як в ній не зазначено, що позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

5. Наказ Адміністрації Держспецзв`язку від 28.03.2022 № 87/ДСК «Про передачу в оперативне управління», який відсутній у переліку документів передбачених абзацом 10 пункту 4 Порядку № 413, як документ, що є підставою для розгляду на комісії щодо визначення статусу учасника бойових дій.

6. Окреме доручення т.в.о. начальника ДЦКЗ Держспецзв`язку полковника Олександра Петрушкевича щодо виконання Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 25.02.2022, закреслено, без номеру. Номер присвоєний 01.04.2022 № 64/01-160/1. Цим дорученням не встановлюються завдання позивачу. Крім того, начальником ДЦКЗ Держспецзв`язку майором Бушковим, ксерокопія цього примірника окремого доручення, яка надсилалась на Комісію не завірена;

Таким чином, проаналізувавши наведені документи та їх недоліки, суд погоджується з доводами відповідача про те, що рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій було прийнято з дотриманням норм законодавства, оскільки подані документи не відповідають вимогам Порядку № 413, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень Комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятих оскаржуваних рішень.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РІЮКПП НОМЕР_2 ) до Комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України (03110, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 13) та Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (03110, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 13; ) про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.