Справа № 420/14525/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14525/24

Перша інстанція: суддя Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Коблова А.О.,

за участю представника відповідача Шевчука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А :

13 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 708 від 01.05.2024 року Головнокомандувача Збройних Сил України в частині, що стосується молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , а саме: звільнення його із займаної посади командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних Сил України та призначення командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;

- зобов`язати відповідача утриматися від протиправного переміщення по службі у подальшому.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 29 березня 2022 року його мобілізовано до лав Збройних Сил України та за наказом командира військової частини НОМЕР_2 зараховано та призначено на посаду рядового складу. В ході проходження військової служби, позивач приймав участь у бойових діях без будь-яких управлінських та організаційно-розпорядчих функцій, виконуючи завдання у складі групи як солдат. В подальшому позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000. Після закінчення останньої позивачу присвоєно військове звання "молодший лейтенант" та призначено на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Після прибуття на місце дислокації військової частини позивач не приступив до фактичного виконання обов`язків командира, оскільки був направлений до групи по проведенню службових розслідувань. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.05.2024 р. № 708 позивача звільнено з займаної посади командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних сил України та призначено командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних сил України, де помилково вказано ВОС - 0210003, а у абзаці з анкетними даними позивача помилково вказано освіту: Одеській інститут сухопутних військ, що не відповідає дійсності. Дані помилкові значення, поєднані з посиланням на пункти Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, на які є посилання як на підстави для призначення, які вплинули на законність прийняття оскаржуваного наказу. Позивач вказує, що він не проходив відповідну професійну підготовку, передбачену для ВОС - 0210003, не має набутого досвіду як командира підрозділу в умовах виконання бойових завдань, покладених на Сили спеціальних операцій, та взагалі не має досвіду як командира підрозділу.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що за результатами опрацювання проекту Плану переміщення військової частини НОМЕР_4 , військовою частиною НОМЕР_5 відібрано військовослужбовців, у тому числі й позивача, для доукомплектування 4 окремого штурмового полку та направлено до Кадрового центру Збройних Сил України проект Плану переміщення військовослужбовців офіцерського складу номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України. За результатами розгляду зазначених документів, які погоджено такими військовими посадовими особами, як командир військової частини НОМЕР_4 генерал-майор ОСОБА_2 та командир військової частини НОМЕР_5 полковник ОСОБА_3 , Головнокомандувачем Збройних Сил України, як найвищою військовою посадовою особою у Збройних Силах України, а також єдиними уповноваженим суб`єктом владних повноважень щодо вирішення спірного питання, прийнято рішення щодо переміщення, зокрема, позивача. У подальшому, на підставі затвердженого Плану переміщення Головнокомандувачем Збройних Сил України відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення, прийнято оскаржуваний наказ, згідно з п.10 якого, позивач призначався на посаду передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану. Також відповідач вказував на дискреційність кадрових повноважень відповідача, які реалізовано у відповідності до спеціальних норм, що діють під час особливого періоду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що його безпідставно включено як військовослужбовця до Плану переміщення на посади до військовослужбовців, в порушення Розділі IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.04.2009 № 170.

Апелянт наголошує, що досвіду служби, професійної компетентності, досягнень, а також відповідності характеристиці посади, визначеної Міністерством оборони України, в нього немає і бути не може з причин повної відсутності досвіду командира підрозділу в бойових умовах та умовах виконання завдань Сил спеціальних операцій ЗС України, відсутності підготовки та перепідготовки, яка передує призначенню на таку посаду, згідно п.83 Положення. В оскаржуваному наказі відповідач посилається на останнє речення п.83 Положення, в якому передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду. Проте, дана спеціальність, є нова, та відповідно набутого досвіду для призначення на дану посаду з новою спеціальністю в позивача немає і бути не могло. Таким чином, посилання відповідача на п.83 Положення є безпідставним та протиправним, що виключає законність оскаржуваного наказу.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_1 , 29.03.2022 року мобілізований до лав Збройних Сил України та за наказом командира військової частини НОМЕР_2 зарахований та призначений на посаду рядового складу.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 закінчив 2002 році Одеський інститут внутрішніх справ і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" та здобув кваліфікацію юриста.

За довідкою Військової частини НОМЕР_7 від 10.12.2023 р. № 4/6445 позивач з 18.05.2023 по 11.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області.

Наказом начальника Військової академії (м.Одеса) від 07.08.2023 № 603 "Про зарахування курсантів штатних на навчання до навчального батальйону резерву офіцерського складу в 2023 році" позивача зараховано для навчання за ВОС - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів".

Згідно свідоцтва НОМЕР_8 від 13.09.2023 р. молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 07.08.2023 р. по 13.09.2023 р. пройшов підготовку (курси підвищення кваліфікації) у Військовій академії (м.Одеса) за програмою підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь вищої освіти не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000.

Відповідно Витягу з Плану переміщення військовослужбовців військових частин та установ Збройних Сил України номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України позивач був кандидатом, який планувався до переміщення на вакантну посаду - "командир механізованого взводу, шпк "старший лейтенант", ВОС - 0210003. Відносно позивача у даному плані зазначено наступні відомості: "молодший лейтенант (13.09.2023 р.)", командир стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_9 військової частини НОМЕР_10 , з 15.09.2023 (шпк "старший лейтенант", ВОС - 0210003, т.р. - 12, оклад - 3440 грн., у ЗС з 03.2022.; дата народження 04.10.1981 р., Одеський ІВС у 2002 р., участь у бойових діях: з 18.05.2023 р. по 11.06.2023 р.).

Листом Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 30.05.2024, на звернення Центрального юридичного управління Генерального штабу Збройних Сил України від 28.05.2024 № 316/2318 повідомлено, що за штатом 57/522 - Окремий штурмовий полк "Rangers" для посад командирів штурмових взводів встановлено ВОС - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів".

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 01.05.2024 р. № 708 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 - призначено командиром штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону 4 Окремого штурмового полку "Rangers" Сил спеціальних операцій Збройних Сил України.

В даному наказі відносно позивача вказана наступна інформація: "1981 р.н., освіта: Одеський інститут сухопутних військ у 2002 р., у ЗС із 03.2022. Призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану з шпк "старший лейтенант" на шпк "старший лейтенант".

14 травня 2024 року позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , яким довів до відома, що оскаржуваний наказ має неточності, які вплинули на можливість призначення позивача, зокрема, щодо освіти, відсутності необхідної кваліфікації та бойового досвіду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.05.2024 р. № 150 "Про призначення службового розслідування" призначено провести службове розслідування відносно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за фактом прояву непокори, а саме: відкритої відмови виконати наказ начальника.

Не погоджуючись з призначенням на керівну посаду, через відсутність відповідного бойового досвіду, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, військовослужбовці за набутим досвідом можуть призначатись на посади, передбачені штатом воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Тобто враховуючи триваючий до нині особливий період (воєнний стан) наявність відповідної професійної підготовки не є ключовим критерієм для доукомплектування Збройних Сил України. Крім того, суд зазначив, що попри те, що позивач не мав змогу реалізувати себе як командир підрозділу, за довідкою Військової частини НОМЕР_7 від 10.12.2023 р. № 4/6445 позивач має бойовий досвід, оскільки з 18.05.2023 р. по 11.06.2023 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 12.03.1992 №2232-ХІІ.

Згідно частини першої статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).

Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина третя статті 1 Закону №2232-ХІІ).

За змістом статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону №2232-ХІІ).

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-ХІІ).

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України, питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153).

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення №1153, громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять, зокрема: військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

Пунктом 4 розділу І Положення №1153 визначено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Питання переміщення військовослужбовців по службі регламентовано пунктами 82-96, 109, 112, 113, 114, 257 Положення №1153.

За змістом пункту 82 розділу IV Положення №1153 (тут і далі у редакції на час спірних правовідносин) призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади; 3) на нижчі посади; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.

Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.

Згідно із пунктом 83 розділу IV Положення №1153, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі, коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначаються Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 року № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 р. за № 438/16454 (далі - Інструкція №170).

Відповідно до абзацу 9 пункту 4.10 розділу ІV Інструкції №170 (в редакції на час спірних відносин)

В особливий період до введення воєнного стану просування по службі військовослужбовців здійснюється за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби без дотримання вимог пункту 87 Положення.

З введенням воєнного стану призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 Положення. В особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку.

За неможливості укомплектування посад сержантського і старшинського складу військовослужбовцями, які відповідають вимогам, визначеним пунктом 87 Положення, за рішенням посадових осіб від командувача виду Збройних Сил України, йому рівних і вище, на вищу посаду сержантського і старшинського складу може бути призначений військовослужбовець, який перебуває у Резерві для просування по службі, без урахування строку його перебування на займаній посаді.

За змістом абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і триває наразі.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України Про оборону України, цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Абзацом 14 статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами частини четвертої статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зміст мобілізації становить переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою забезпечення особовим складом Збройних Сил України та включає прийняття на військову службу в добровільному порядку (за контрактом). Період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом. При цьому, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними Законом №2232-ХІІ та іншими нормативно-правовими актами.

З введенням в Україні правового режиму воєнного стану Збройні Сили України переведені на організацію і штати воєнного часу.

В умовах особливого періоду, у тому числі воєнного стану, п.83 Положення та абз.9 п.4.13 Інструкції № 170 допускається, тобто не заборонено, призначення військовослужбовців на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю, з урахуванням набутого досвіду.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття відповідачем наказу про увільнення позивача від займаної посади та призначення на іншу в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного наказу, позивач зазначає, що його безпідставно призначено на більш високу посаду, оскільки він не проходив відповідну професійну підготовку, передбачену для ВОС - 0210003, не має набутого досвіду як командира підрозділу в умовах виконання бойових завдань, покладених на Сили спеціальних операцій, та взагалі не має досвіду як командира підрозділу.

За обставинами справи, у 2002 році ОСОБА_1 Одеський інститут внутрішніх справ і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" та здобув кваліфікацію юриста.

З 18.05.2023 по 11.06.2023 позивач, мобілізований 29.03.2022 року до лав ЗСУ, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Харківській області.

В період з 07.08.2023 р. по 13.09.2023 р. молодший сержант ОСОБА_1 пройшов підготовку (курси підвищення кваліфікації) у Військовій академії (м.Одеса) за програмою підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь вищої освіти не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів".

На момент призначення позивача на посаду до 4 окремого штурмового полку "Rangers" позивач у період з 13.09.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на тотожній посаді, а саме командира стрілецького взводу стрілецької роти окремого батальйону за ВОС 021000, що підтверджується витягом з наказу Військової академії від 13.09.2023 року № 301 (т.4 а.с.44-46).

Тобто, на момент призначення на посаду командира взводу до 4 окремого штурмового полку у позивача був, як відповідний рівень підготовки та освіти, так і досвід перебування на посаді (виконання обов`язків) командира взводу за BOC-021000.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає необґрунтованими та такими що не відповідають обставинам справи, посилання апелянта на те, що у нього відсутній тактичний рівень військової освіти, відповідний рівень підготовки та досвід.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо неврахування доводів позивача про те, що він не відносився на момент формування Плану переміщення до військовослужбовців, передбачених розділу ІV Інструкції № 170, оскільки пункт 254 розділу ХIV Положення №1153 передбачає, що доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом. Військовослужбовці військової служби за призовом, військовозобов`язані і резервісти, які мають військові звання сержантського, старшинського або офіцерського складу та відповідну підготовку і досвід проходження служби, приймаються в особливий період на військову службу за контрактом у випадках, визначених статтею 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для комплектування посад за основною або спорідненою спеціальністю, без врахування відповідності існуючого військового звання військовому званню, передбаченому штатом.

Судом першої інстанції також вірно відхилені доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного наказу з огляду на те, що позивач не проходив відповідну професійну підготовку, передбачену для ВОС - 0210003.

Так, згідно матеріалів адміністративної справи за штатом 57/522 - Окремий штурмовий полк "Rangers" для посад командирів штурмових взводів встановлено ВОС - 021000 "Бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів". Разом з тим, згідно свідоцтва НОМЕР_8 від 13.09.2023 року молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 07.08.2023 р. по 13.09.2023 р. пройшов підготовку у Військовій академії (м.Одеса) за програмою підготовки осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які мають ступінь вищої освіти не нижче "бакалавра" за військово-обліковою спеціальністю 021000.

За приписами абз.2 Положення № 1153, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Враховуючи, що позивач пройшов відповідну підготовку та на момент призначення на посаду до 4 окремого штурмового полку "Rangers" перебував у військовій частині НОМЕР_1 на тотожній посаді, а саме командира стрілецького взводу стрілецької роти окремого батальйону за ВОС 021000, колегія суддів не вбачає очевидно необґрунтованого переміщення позивача на іншу посаду, передбачену штатом воєнного часу.

Доводи апелянта про описку у оскаржуваному наказі щодо освітнього закладу, який позивач закінчив у 2002 році, висновків суду не спростовують, оскільки у витязі з плану переміщення та у військовому квитку позивача зазначений вірний навчальний заклад.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 22 травня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко