Справа № 460/27180/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2024 року м. Рівне №460/27180/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.05.2019 № -1716, від 31.03.2020 № 33021-5005-1716, від 28.07.2021 № 05-1712, від 10.03.2022 № 5100-2405-1712;

скасувати податкову вимогу форми "Ф" від 01.02.2021 № 2944-13.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що в серпні 2007 року нею був укладений договір оренди земельної ділянки з Рівненською міською радою. В подальшому позивач отримала спірні податкові повідомлення-рішення, якими податковий орган визначив їй грошові зобов`язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2019- 2022 роки, а також податкову вимогу про сплату відповідної заборгованості. Разом з тим, позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача та вважає їх протиправним, оскільки в жовтні 2012 року вона відчужила об`єкт нерухомого майна, який знаходився на орендованій нею земельній ділянці, у зв`язку з чим право оренди земельної ділянки та, відповідно, обов`язок щодо внесення орендної плати перейшли до нового власника нерухомого майна. Звертає увагу суду, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/9644/23 укладений нею з Рівненською міською радою договір оренди земельної ділянки був розірваний, тому вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога контролюючого органу є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

08.01.2024 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що в січні 2019 року контролюючим органом від Рівненської міської ради отриманий лист з переліком орендарів, з якими укладені договори оренди землі, до якого серед інших включений позивач. Таким чином, у відповідності до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення про визначення позивачу податкового зобов`язання з орендної плати фізичних осіб за 2019-2022 роки, а також податкова вимога у зв`язку з несплатою позивачем податкових зобов`язань в добровільному порядку. Відповідач звертає увагу на те, що позивач не надав йому жодних доказів на підтвердження того, що договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та Рівненською міською радою, розірвано та/або право оренди на відповідну земельну ділянку зареєстроване у встановленому законом порядку за іншою особою. Наведене слугувало підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, які відповідач вважає обґрунтованими та правомірними, з огляду на що просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизовано доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наведено аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 01.12.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою суду від 08.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 25.09.2024 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про залучення Рівненської міської ради до участі в адміністративній справі № 460/27180/23 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відмовлено.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

20 серпня 2007 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 був укладений Договір оренди земельної ділянки № 365 (далі - Договір оренди), згідно з пунктом 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, без права спорудження на ній капітальних будівель та споруд, посадки багаторічних насаджень та з правом її дострокового вилучення для потреб міста, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктами 2-5 Договору оренди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 40 (сорок) кв. метрів.

На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна.

В оренду передається земельна ділянка.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 7 994,33 грн (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири грн 33 коп) - розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 03-14/91-1, виконаний Рівненським міським управлінням земельних ресурсів на 01 січня 2007 року.

Відповідно до пункту 8 Договору оренди, Договір укладено на 49 (сорок дев`ять) років.

Пунктом 9 Договору оренди встановлено, що за оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 2,40 (дві грн 40 коп), земельний податок становить 2,40 грн (дві грн 40 коп) розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 03-14/91-1, виконаний Рівненським міським управлінням земельних ресурсів на 01 січня 2007 року.

Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України.

Також пунктом 36 Договору оренди передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за:

взаємною згодою сторін;

рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

31 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Бештинарським О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 794.

Крім того, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2023 року по справі № 569/9644/23, яке набрало законної сили 01.12.2023 (рішення доступне для перегляду в Єдиному державному реєстрі судових рішень в мережі Інтернет за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114582620), встановлено, що вказана квартира знаходиться в будинку розташованому на земельній ділянці площею 0,0047 га та належала ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 246169, за кадастровим номером :01:042:0280. За правилами частини четвертої статті 78 КАС України вказані обставини не потребують доказування.

Листами від 23 січня 2019 за № 01-01/12, від 22.01.2020 за № 01-01/11, від 25.01.2021 за № 01-01/25, від 24.01.2022 за № 01-01/20 Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради скерувала на адресу відповідача переліки орендарів, з якими укладені договори оренди та додаткові угоди, на 2019 - 2022 роки, до яких була включена позивач.

16 травня 2019 року відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № -1716 (далі - ППР № -1716), яким податковий орган визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за 2019 рік в сумі 632,53 грн.

31 березня 2020 року відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № 33021-5005-1716 (далі - ППР № 33021-5005-1716), яким податковий орган визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за 2020 рік в сумі 632,53 грн.

01 лютого 2021 року відповідачем винесена податкова вимога форми «Ф» № 2944-13 (далі - Вимога № 2944-13), згідно з якою податковий орган вимагає від позивача сплати податкового боргу (код класифікації доходів бюджету 18010900) в сумі 3 364,35 грн.

28 липня 2021 року відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № 05-1712 (далі - ППР № 05-1712), яким податковий орган визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за 2020 рік в сумі 632,53 грн.

10 березня 2022 року відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») № 5100-2405-1712 (далі - ППР № 5100-2405-1712), яким податковий орган визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за 2020 рік в сумі 2460,66 грн.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В свою чергу, частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

За приписами пункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно із підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У підпунктах 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України встановлено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За правилами пункту 287.7 статті 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Згідно з пунктами 288.1 - 288.4 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі ЗК України) встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

При цьому, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України встановлено, що набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

У відповідності до частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (далі - Закон № 161-XIV), до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до статті 31 Закону № 161-XIV, договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Аналіз зазначених вище норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Як було встановлено судом, 20 серпня 2007 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

В подальшому, належна позивачу квартира АДРЕСА_2 , була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець).

Також рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2023 року по справі № 569/9644/23, яке набрало законної сили 01 грудня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Рівненської міської ради про припинення договору оренди землі 22 вересня 2015 року, однак дане звернення не було розглянуто належним чином, про що свідчать відповіді Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради від 24 вересня 2015 року № 01-11/3079, від 16 березня 2016 року № 01-11/3079. В силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України вказані обставини не потребують доказування.

Отже, суд констатує, що у вересні 2005 року після переходу права оренди земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , позивач повідомила Рівненську міську раду про настання відповідних обставин

Разом з тим, жодних дій щодо розірвання із позивачем договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2007 року, внесення змін до такого договору в частині визначення особи орендаря, або ж укладення договору оренди відповідної земельної ділянки з ОСОБА_2 , Рівненською міською радою вчинено не було, позаяк, відповідний договір був розірваний лише на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2023 року по справі № 569/9644/23.

При цьому, суд наголошує, що пунктом 36 Договору оренди землі від 20 серпня 2007 було визначено, що дія договору припиняється з інших підстав, визначених законом.

Суд роз`яснює, що в розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. При цьому обов`язок сплати земельного податку не ставиться в залежність від факту реєстрації права власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України, та виникає у фізичної особи з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 07 липня 2015 року в справі № 21-775а15, від 02 грудня 2015 року в справі № 21-3517а15, від 08 червня 2016 року по справі № 21-804а16, від 12 вересня 2017 року по справі № 21-3078а16, а також підтримана Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року в справі № 825/308/17, від 19 червня 2018 року в справі № 822/2696/17, від 18 квітня 2019 року в справі № 807/292/18, від 17 грудня 2019 року в справі № 804/4739/16, від 05 лютого 2021 року в справі № 826/16051/16, від 12 березня 2021 року в справі № 826/10421/16, від 04 серпня 2022 року по справі № 804/15299/15, від 15 серпня 2023 року в справі № 803/850/17, від 20 лютого 2024 року в справі № 826/842/17.

Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.

При цьому, з аналізу змісту норм частини третьої статті 7 Закону № 161-XIV та частини першої статті 377 ЦК України слідує, що при виникненні у іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього власника або користувача земельної ділянки припиняється автоматично, в силу закону, без «оформлення» припинення такого права будь-якими актами та документами. Вказані норми є імперативними і відступ від них на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, оскільки має місце заміна сторони у зобов`язанні. Тобто, у всіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає у набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній об`єкти.

Отже, в силу наведених вище законодавчих норм договір оренди землі від 20 серпня 2007 року, в зв`язку з набуттям ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, розташоване на відповідній земельній ділянці, на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2012 року, припинився для орендаря - ОСОБА_1 як правопопередника, однак є діючим та обов`язковим для орендаря-правонаступника ОСОБА_2 .

Відтак, з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно за іншою особою у попереднього власника не виникає обов`язку зі сплати орендної плати за земельну ділянку, на якій розташований відповідний об`єкт нерухомості, який відчужено.

Враховуючи цю обставину, суд зауважує, що з 31 жовтня 2012 року позивач не є користувачем земельної ділянки та, відповідно, не є платником земельного податку, а тому нарахування відповідачем податкового зобов`язання за спірними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставним.

У свою чергу, покликання відповідача на те, що договір оренди земельної ділянки, на якій розташований відчужений об`єкт нерухомості, був дійсним на момент винесення спірних рішень, як на підставу для продовження обов`язку позивача по сплаті орендної плати за таку ділянку, суд вважає необґрунтованим, оскільки таке суперечить наведеним вище висновкам суду та правовим позиціям Верховного Суду, а також такі обставини не звільняють нового власника від обов`язку внесення орендної плати за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно.

На переконання суду, протягом 2019 - 2022 років у позивача був відсутній обов`язок щодо внесення орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , а відтак ППР №№ -1716, 33021-5005-1716, 05-1712, 5100-2405-1712 є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Щодо Вимоги № 2944-13, то з її змісту слідує, що податковий орган вимагає від позивача сплати податкового боргу за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900», яка станом на 31 січня 2021 року становить 3364,35 грн.

Разом з тим, в ході судового розгляду суд встановив відсутність у позивача обов`язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку за період з 2019 року по 2021 рік, а наявність у позивача заборгованості за вказаним платежем за інші періоди відповідач не довів та жодних доказів не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність Вимоги № 2944-13, що також є підставою для її скасування.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 16.05.2019 № -1716, від 31.03.2020 № 33021-5005-1716, від 28.07.2021 № 05-1712, від 10.03.2022 № 5100-2405-1712 та податкова вимога від 01.02.2021 № 2944-13 не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № 182483617 від 27.11.2023, яка міститься в матеріалах справи. Відтак, на користь позивача слід стягнути за рахунок з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС в Рівненській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.05.2019 № -1716, від 31.03.2020 № 33021-5005-1716, від 28.07.2021 № 05-1712, від 10.03.2022 № 5100-2405-1712 та податкову вимогу форми "Ф" від 01.02.2021 № 2944-13.

Стягнути на користь позов ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 25 вересня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК