Справа № 160/14376/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 вересня 2024 року Справа №160/14376/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просив:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо не невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо не невиплати ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 45 687 грн 79 коп.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 45 687 грн 79 коп.;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо не невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 років служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 років служби;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною шодо не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

18.09.2023 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду ухвалено:

- адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не невиплати ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 45 687 грн 79 коп.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 45 687 грн 79 коп.;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 років служби.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 12 років служби;

- у задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

18.12.2023 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 р. в адміністративній справі №160/14376/23 повернуто скаржнику.

31.01.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

26.03.2024 року з виконання виконавчого листа, виданого у даній справі відкрито виконавче провадження №74555867.

15.07.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

09.09.2024 року головуючому судді передано заяву ОСОБА_1 , яка надійшла до суду 20.08.2024 року, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі шляхом подачі звіту про його виконання у місячний строк.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач декілька разів звертався до відповідача із заявами про добровільне виконання рішення, також, на підставі виконавчого листа, виданого у даній справі, відкрито виконавче провадження, проте відповідач рішення суду по даній справі не виконує.

10.09.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду до розгляду в порядку письмового провадження з 20.09.2024 року.

11.09.2024 року відповідачу доставлено до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ухвалу суду від 10.09.2024 року, будь-яких пояснень із вказаного приводу до суду не надано.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю з виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

За приписами ст.ст. 129 та 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Ч.ч. 2-3 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, за ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до приписів ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У рішенні від 15.05.2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_2 проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи позивача.

Враховуючи, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по даній справі набрало законної сили, однак на дату розгляду заяви про встановлення судового контролю, докази його виконання в матеріалах справи відсутні, суд вважає, що наявні достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

При цьому суд враховує, що оскільки положення ч. 1 ст. 382 КАС України надають суду право власного розсуду щодо визначення тривалості встановленого строку для подання звіту, суд вважає, що необхідним і достатнім буде встановлення відповідачу строку для подання звіту протягом 30 днів з дня отримання даної ухвали, з огляду на що, заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 протягом 30 днів з дня отримання даної ухвали подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв