Справа № 160/18379/24
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
09 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 5 протоколу засідання №10/с від 2 квітня 2024 року, про відмову старшому прапорщику міліції у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був військовослужбовцем, який отримав травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби. Є інвалідом третьої групи з 11 травня 2022 року, захворювання якого пов`язане саме з виконанням обов`язків військової служби, а не із проходженням служби в органах внутрішніх справ, тому, на переконання позивача він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-XII та у порядку, визначеному постановою №975, тому існують всі підстави для зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплати позивачу одноразову грошову допомогу.
Проте, відповідачем було відмовлено у призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач вважає, що пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги начальницькому складу органів внутрішніх справ України мають здійснюватися органами внутрішніх справ України, а також надані заявником довідки про обставини поранення не відповідають вимогам щодо їх оформлення (незареєстровані, не містять кутового штампу), складені зі слів заявника, без достатнього документального підтвердження та завірені не належним чином, та у поданих документах відсутні інші документи про причини та обставини травми. Позивач з такими висновками Комісії відповідача не погоджується та вважає, що відмова відповідача у призначенні та виплаті вказаного виду допомоги саме із вказаних підстав є протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
29.07.2024 року відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що обов`язок прийняття Комісією рішення щодо призначення грошової допомоги узгоджується з обов`язком особи надати визначений перелік документів. Позивач надав до заяви про виплату одноразової грошової допомоги довідки про обставини поранення, які, на думку відповідача, не відповідають вимогам щодо їх оформлення. Надані позивачем до суду документи (висновок Регіональної військово-лікарської комісії від 06.01.2023 року №3) лише констатують наявність у позивача травм (або їх наслідків) на день огляду, але не встановлюють обставин їх отримання (лише зазначено, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби). Зауважив, що з поданих документів не можливо встановити причинний зв`язок травми, матеріали службового розслідування по факту отримання травм відсутні.
Також, відповідач вказав, що неподання особою, яка звернулась за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, які свідчать про причини та обставини поранення, не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребування.
Отже, відповідач вважає, шо підстав для прийняття Комісією позитивного рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає.
14.08.2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період часу з 04.10.1982 року по 17.05.1996 року перебував на військовій службі.
У період з грудня 1984 року по травень 1996 року позивач перебував на надстроковій службі у військовому званні мічман і старший мічман.
При проходженні надстрокової військової служби, у вересні 1987 року, мічман ОСОБА_1 отримав вибухову травму лівого плечового і ліктьового суглоба. Ця травма отримана під час здійснення бойового походу. Мічман ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 07.09.1987 по 21.09.1987 року.
17 травня 1996 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас.
ОСОБА_1 у період 15.06.1996 по 12.07.2013 року перебував на службі в органах внутрішніх справ, а саме в Криворізькому міському управлінні внутрішніх справ.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол № 3 від 06 січня 2022 року), травма та захворювання старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , 1963 р.н.: «Відкритий перелом верхньої третини лівої ліктьової кістки», що підтверджено медичними та військово-лікарськими документами, - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Відповідно до Довідки АГ № 0007871 від 11.05.2022 року виданої ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 50 відсотків. Причиною втрати працездатності визначено травму, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до Довідки АВ № 0033166 від 11.05.2022 року позивачу встановлено третю групу інвалідності з 07 лютого 2022 року.
ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву та документи щодо виплати одноразової грошової допомоги.
Також, встановлено, що заявник у період 05.06.1996 року по 12.07.2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах молодшого та середнього начальницького складу.
Гр. ОСОБА_1 був звільнений із органів внутрішніх справ за наказом ГУМВС України від 09.07.2013 року № 123 о/с. Рекомендовано позивачу звернутися за належністю до органів внутрішніх справ.
Позивач звертався до Головного управління МВС України у Дніпропетровській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із визнанням його особою з інвалідністю 3 групи.
Листом від 12.10.2022 року Головне управління МВС України у Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги із посиланням на п.3.2 Постанови КМУ від 21.10.2015 року № 850, згідно з якою грошова допомога призначається та виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Зазначено також, що отримана ОСОБА_1 травма пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
16 травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 від позивача надійшла заява від 20.04.2023 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, до якої надані документи, передбачені Порядком №975.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023р. у справі № 160/9342/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023р., було визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду висновку, який надійшов 22.05.2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути висновок, який надійшов 22.05.2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно ОСОБА_1 та прийняти рішення на підставі пункту 13 Порядку №975.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеним в пункті 5 протоколу № 10/с від 02 квітня 2024 року, за результатами розгляду поданих документів та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.11.2023 року у справі № 160/9342/23, було відмовлено старшому прапорщику міліції у відставці ОСОБА_1 (Дніпропетровський ОТЦКСП) в призначенні одноразової грошової допомоги.

В обгрунтування прийнятого рішення Комісією зазначено, що: «…згідно зі статтею 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», фінансове забезпечення витрат, пов`язаній з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи. Відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.

Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги начальницькому складу органів внутрішніх справ України мають здійснюватися органами внутрішніх справ України.

Також слід зазначити, що надані заявником довідки про обставини поранення не відповідають вимогам щодо їх оформлення (незареєстровані, не містять кутового штампу), складені зі слів заявника, без достатнього документального підтвердження та завірені не належним чином.

У поданих документах відсутні інші документи про причини та обставини травми, зазначені в пункті 21.7 та абзаці першому пункт 21.8 розділу II Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.»

Позивач, не погоджуючись з рішенням Міністерства оборони України, звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України №2232-ХІІІ).

Стаття 41 Закону України №2232-ХІІІ передбачає, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон України №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України №2011-XII, останній поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Статтею 12 Закону України №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин у даному випадку є наявність у позивача, як у особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України №2011-XII.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що одноразова грошова допомога є гарантованою державою виплатою лише тим особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з частиною 6 статті 16-3 Закону України №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною 9 статті 16-3 Закону України №2011-XII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності, є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Приписами пункту 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності), військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства); документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подає уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку ( пункти 12-13 Порядку № 975).

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Враховуючи наведене правове регулюваня данного питання, призначенню, нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням, в данному випадку, третьої групи інвалідності, передує формування розпорядником бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, після чого, приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до п. 15 Порядку № 975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 04.10.1982 року по 17.05.1996 року проходив військову службу що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , виданим 01.10.1982р., посвідченням особи серії НОМЕР_3 , виданим 17.11.1989р.

Як зазначалося вище, відповідно до Витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол № 3 від 06 січня 2022 року), травма та захворювання старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , 1963 р.н.: «Відкритий перелом верхньої третини лівої ліктьової кістки», що підтверджено медичними та військово-лікарськими документами, - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

Вказаний Протокол засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії є чинним, доказів його визнання недійсним або скасування відповідачем не надано.

З довідки до акта огляду МСЕК АВ № 0033166 від 11.05.2022 року вбачається, що позивачу з 07.02.2022 року встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

При цьому, під час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач участі в бойових діях не приймав, травм, поранень і контузій не отримував, доказів протилежного відповідачем у рішенні Комісії не зазначено та матеріали справи не містять.

Відтак, оскільки позивач був військовослужбовцем, який отримав травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби, тому, суд вважає, що саме відповідач повинен прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до статті 16 Закону №2011-XII та у Порядку, визначеному постановою №975.

Окрім цього, суд звертає увагу, що фактично відмова відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу була предметом розгляду у справі № 160/9342/23. Зокрема, у рішенні по суті суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначав, що: «Дніпропетровським ОТЦКСП виконано вимоги закону щодо підготовки та направлення висновку розпоряднику бюджетних коштів. Проте, розпорядник бюджетних коштів, не прийняв жодних рішень на підставі поданих документів, чим допустив протиправну бездіяльність, та відповідно Міністерство оборони України зобов`язано розглянути подані документи та прийняти рішення за результатами розгляду.».

Таким чином, суди вже дійшли висновків про те, що саме до обов`язків Міністерства оборони України відноситься призначення та виплата одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Також, суд зауважує, що, як вже було зазначено, листом від 12.06.2024р. № 682/с-3066/103/Лк-2024 від ГУ МВС України у Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки позивач отримав травму в період проходження військової служби, а тому така виплата має здійснюватися Міністерством оборони України.

Відтак, на переконання суду, відмова відповідача у призначенні та виплаті вказаного виду допомоги саме з підстав відсутності таких повноважень може свідчити про умисне ухилення від призначення позивачу одноразової грошової допомоги в порядку та на умовах, визначених законодавством.

Щодо зауважень відповідача про те, що довідки про обставини поранення не відповідають вимогам законодавства, слід зазначити, що вказані довідки та дані, викладені в них, були також предметом розгляду у справі №160/9342/23, та досліджувались судом під час судового розгляду. Відтак, надані позивачем довідки є належними та допустимими доказами обставин травми.

Щодо зауважень відповідача про те, що у поданих документах відсутні інші документи про причини та обставини травми, зазначені в пункті 21.7 та абзаці першому пункт 21.8 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, слід відзначити, що вказаний нормативний акт набрав чинності у 2008 році, тобто значно пізніше часу складання довідок про обставини травми позивача. Як наслідок, вказані довідки не можуть супроводжуватися іншими документами про причини та обставини травми, зазначені в пункті 21.7 та абзаці першому пункт 21.8 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.

Крім того, суд зауважує, що відповідач при розгляді заяви та документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, в протоколі від 02 квітня 2024 року за № 10/с не посилався про невідповідність документів останнього Постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі №826/17220/17.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Враховуючи, встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, а також те, що відповідач уже неодноразово вчиняв протиправні дії щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, що підтверджено судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 року у справі №160/9342/23, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 5 протоколу засідання №10/с від 2 квітня 2024 року, про відмову старшому прапорщику міліції у відставці ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, прийняте без врахування всіх обставин у справі, а тому не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає необхідним визнати таке рішення протиправним та скасувати та зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності третьої групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства

України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладене в пункті 5 протоколу засідання №10/с від 2 квітня 2024 року, про відмову старшому прапорщику міліції у відставці ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, встановленої пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням інвалідності третьої групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник