Справа № 500/3764/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3764/24

25 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр), а саме, 14.02.2024, 26.03.2024, 20.05.2024 із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.04.2024 року № 1900-0210-8/16673 ОСОБА_1 направлено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 03.04.2024 року № 93, яким відмовлено в призначені пенсії за віком.

Згідно із листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.05.2024 року № 1900-0210-8/24400 ОСОБА_1 направлено рішення Головного управління ПФУ в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 17.05.2024 року № 93, яким відмовлено в призначені пенсії за віком.

Факт належності ОСОБА_1 довідки №520/06-06 від 18.08.2023, виданих на ім`я ОСОБА_1 підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно із якими вона у вказаний період дійсно працювала в ПП ім. Матросова.

Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком неправомірними, оскільки загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає все таки більше 30 років з врахуванням періоду роботи з 1984 року по 2003 рік. Усі пропрацьовані роки відповідають записам у трудовій книжці. Просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року продовжено строк розгляду даної справи.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 26.08.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

14.02.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.02.2024 року № 93 було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

26.03.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.04.2024 року № 93 було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

10.05.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За принципом екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 17.05.2024 року № 93 було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку недосягненням пенсійного віку.

Територіальним органом Фонду, який мав опрацювати заяви позивачки про призначення/перерахунок пенсії від 14.02.2024 та від 10.05.2024 відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заяви позивачки про призначення/перерахунок пенсії за віком від 14.02.2024 та від 10.05.2024 не розглядав та рішення щодо нього не приймав.

Страховий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 (далі - Порядком 637).

Пунктом 1 Порядку 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Період роботи відповідно до архівної довідки № 520/06-06 від 18.08.2023 року неможливо зарахувати до трудового стажу позивачки, оскільки по батькові заявниці в архівній довідці зазначено із скороченням, що не відповідає даним паспорту.

Період роботи з 26.06.2004 по 10.01.2005 не було зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевикладене, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області своїм правом не скористалися та відзиву до суду не подали.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр), а саме, 14.02.2024, 26.03.2024, 20.05.2024 із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.04.2024 року № 1900-0210-8/16673 ОСОБА_1 направлено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 03.04.2024 року № 93, яким відмовлено в призначені пенсії за віком, оскільки не зараховано до страхового стажу періоди роботи:

- період роботи згідно архівної довідки від 18.08.2023 №520/06-06, оскільки по батькові заявниці зазначено зі скороченням, що не відповідає даним паспорта;

- період роботи з 26.06.2004 по 10.01.2005, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування

Згідно із листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.05.2024 року № 1900-0210-8/24400 ОСОБА_1 направлено рішення Головного управління ПФУ в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 17.05.2024 року № 93, яким відмовлено в призначені пенсії за віком, оскільки не зараховано до страхового стажу періоди роботи:

- період роботи 1984р.-2003р. (довідка №520/06-06 від 18.08.2023р.), оскільки у довідці по батькові зазначено зі скороченням, що не відповідає даним паспорта;

- період роботи з 01.07.2000р. по 31.12.2003р. не враховано у зв`язку з тим, що відсутня інформація в індивідуальних відомостях про застраховану особу щодо сплати внесків.

Факт належності ОСОБА_1 довідки №520/06-06 від 18.08.2023, виданих на ім`я ОСОБА_1 підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно із якими вона у вказаний період дійсно працювала в ПП ім. Матросова.

Не погодившись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідають пункти 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якими визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідно до частин 1-2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. У разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих вихододнів ділиться на 25,4 (роз`яснення Мінпраці від 17.05.1992 № 17).

Як видно з матеріалів справи, що вперше позивач звернулася до пенсійного органу про призначення пенсії ще 14.02.2024 року та отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавський області про відмову в призначенні пенсії від 22.02.2024р. №93. У даному рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 05 місяць 25 днів. Стаж роботи в колгоспі, зазначений в довідці від 18.08.2023 №520/06-06, враховано по 30.06.2000 згідно відпрацьованих вихододнів, оскільки з 01.07.2000 відсутні дані в системі персоніфікованого обліку, тобто у лютому 2024 року в пенсійного органу не виникало будь-яких заперечень щодо страхового стажу та періодів роботи, вказаних у довідці від 18.08.2023 №520/06-06.

Отже суд звертає увагу, що відповідачами протиправно не зараховано у повному обсязі її трудовий стаж за період часу з 20.03.1984 року по 10.01.2005 року відповідно до записів її трудової книжки.

Згідно з частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до записів трудової книжки Позивача серії НОМЕР_2 , дата заповнення 06.07.1981 року, Позивач 20.03.1984 року прийнята на роботу завскладом матеріальних цінностей (запис № 6 трудової книжки). 10.01.2005 року позивач звільнена з роботи за згодою двох сторін.

Таким чином, відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно не врахували позивачу періоди трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 з 20.03.1984 до 10.01.2005 роки.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно відмовили їй у призначенні пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», незважаючи на те, що був достатній страховий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії.

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржувані у справі рішення відповідача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас, щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком з 28.11.2023 року (з дня настання права на пенсію), то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Тернопільській області та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 28.11.2023 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 12.06.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 03.04.2024 року № 93.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 17.05.2024 року № 93.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 20.03.1984 по 10.01.2005 роки, відповідно до трудової книжки від 06.07.1981 року серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 28.11.2023 року, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять грн) 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Степана Бандери, 43,м. Суми,Сумська обл., Сумський р-н,40009 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження/місце проживання: просп. Соборний, 158Б,м. Запоріжжя,Запорізький р-н, Запорізька обл.,69005 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.