Справа № 380/1641/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Львівсправа № 380/1641/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2015, 2016, 2017 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2018, 2019, 2020 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2015, 2016, 2017 рік з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення», в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21, 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2018, 2019, 2020 рік з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21, 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням «індексації грошового забезпечення» в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21, 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням «індексації грошового забезпечення», в тому числі виплаченої на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21, 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до вимог чинного законодавства щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексація грошового забезпечення включаються до складу місячного грошового забезпечення для обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011), одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011, та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551). Однак у 2015-2020 роках відповідач безпідставно не включив до складу місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних вище виплат щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексацію грошового забезпечення, в тому числі виплачену на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21 та від 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22. Уважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на отримання грошового забезпечення у належному розмірі, позивач звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що за змістом Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Така винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди залежить від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Згідно з пунктом 6 розділу XXIII наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Тобто цією нормою законодавства не визначено, що під час нарахування грошової допомоги на оздоровлення враховується індексація грошового забезпечення чи щомісячна додаткова грошова винагорода. Та сама ситуація з нарахуванням та виплатою грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та інших разових виплат. Звідси випливає, що всі спірні виплати позивача є разовими, не підлягають індексації грошового забезпечення та не враховують щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 26 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 09 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача відомості про усі суми та види нарахованого та виплаченого позивачу грошового забезпечення за період з січня 2015 року по день його звільнення з військової служби та у зв`язку із звільненням з військової служби, а також індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21 та 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22.

Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року витребувано у відповідача докази виплати позивачу: щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, починаючи з липня 2017 року по березень 2018 року; грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби; грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторонами у справі не заперечується та обставина, що у спірні у цій справі періоди позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка була у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18 грудня 2020 року № 262 старшого прапорщика ОСОБА_1 , начальника розвідки, звільненого наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 23 листопада 2020 року № 199-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19 грудня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно із цим наказом грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік позивач отримав, крім цього, вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки в кількості 70 діб та одноразову грошову допомогу при звільненні за 5 календарних років.

Зі змісту наданої відповідачем довідки про виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з квітня 2015 року по червень 2017 року видно, що за вказаний період позивачу нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

Крім цього, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 позивачу нарахована та виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 380/2821/21 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням базового місяця січень 2008 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року з урахуванням виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в адміністративній справі № 380/2821/21 скасовано в частині задоволених вимог та прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по 28.02.2018; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по 28.02.2018; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 380/14626/22 скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ігнорування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 19.12.2020; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 19.12.2020 враховуючи вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно з відомістю розподілу витрат військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2023 здійснено переказ індексації грошового забезпечення позивачу відповідно до рішення суду у справі № 380/14626/22 в розмірі 124557,01 грн; відповідно до платіжного доручення від 14 червня 2021 року № 1076 проведено зарахування індексації грошового забезпечення позивачу згідно з рішенням суду у розмірі 82370,65 грн.

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, у тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21, 380/14626/22 під час обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону № 2011, одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011, та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551, звернувся з цим позовом до суду.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За змістом частин першої-четвертої статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною до 01 березня 2018 року, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551 учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно із статтею 16-2 Закону України від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011 передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція № 260, чинна до 20 липня 2018 року), якою визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (пункт 1.1).

Згідно з пунктом 30.1 розділу ХХХ Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу першого пункту 30.3 розділу ХХХ Інструкції № 260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок № 260, чинний з 20 липня 2018 року), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 1 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби регулюється розділом XXХІ Порядку № 260.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 3 розділу XXХІ Порядку № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі також Постанова № 889) (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Пунктом 2 Постанови № 889 передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція № 595).

Пунктом 8 Інструкції № 595 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Інструкція № 595 втратила чинність з 16 грудня 2016 року у зв`язку з виданням Міністерством оборони України наказу від 24 жовтня 2016 року № 550, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція № 550).

Пунктом 8 Інструкції № 550 також, як і пунктом 8 Інструкції № 595, передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд встановив, що у 2015-2020 роках позивачу було виплачено грошову допомогу на оздоровлення.

Крім того, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18 грудня 2020 року № 262 вирішено виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки в кількості 70 діб та одноразову грошову допомогу при звільненні за 5 календарних років. Факт виплати позивачу вказаних виплат відповідач не заперечує та не оспорює.

Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та обставина, що до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення вказаних вище виплат, відповідач не включив щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889, та індексацію грошового забезпечення. Цю обставину відповідач у відзиві на позовну заяву також не заперечує та не оспорює.

Щодо невключення відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2017 роках, суд зазначає таке.

Системний аналіз наведених вище норм вказує, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

22 вересня 2010 року Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, видав Постанову № 889, якою з 01 жовтня 2010 року установив щомісячну додаткову грошову винагороду. Як слідує зі змісту подальших змін до цієї постанови, перелік військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода, розширено.

Зі змісту Постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889, виплачувалась позивачу за спірні періоди кожного місяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

Отже, у спірному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатися одноразовою та має бути включена до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення у 2015-2017 роках.

Водночас суд відзначає, що встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.

Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Ураховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону № 2011 та Постанови № 889, а не Інструкцій № 260, № 595 та № 550.

Така ж правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не включив до складу місячного грошового забезпечення позивача, з якого здійснено нарахування грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2017 роках, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою № 889.

Щодо невключення відповідачем індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2020 роках, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282).

Згідно із абзацом другим статті 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частин другої, шостої статті 5 Закону № 1282 підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно із статтею 6 Закону № 1282 у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078).

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017) визначено право громадян на інші соціальні гарантії.

Відповідно до вказаної статті законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно з положеннями статті 19 Закону № 2017 державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Суд зазначає, що індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, в тому числі для військовослужбовців.

Під час вирішення питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017, Закону № 1282 та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі місячного грошового забезпечення, як розрахункова величина під час нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення у 2017-2018 роках, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також щорічної основної відпустки.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Так, Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, з вищенаведених норм законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, слідує, що індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також щорічної основної відпустки.

Як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами відповідач нарахував та виплатив позивачу грошову допомогу на оздоровлення у 2015-2020 роках, грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також одноразову грошову допомогу при звільненні без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення відповідач провів лише на виконання судових рішень у справах №№ 380/2821/21, 380/14626/22.

Отож, з огляду на те, що індексація грошового забезпечення під час проходження військової служби та звільнення з неї позивачу не була нарахована та виплачена, позивач має право на перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 820/3423/18, який на підставі приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом під час вирішення спірних правовідносин.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення під час обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною третьою статті 15 Закону № 2011, одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статті 15 Закону № 2011, та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551.

З метою ефективного поновлення порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, суд уважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 :

- здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22;

- здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22;

- здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22;

- здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення під час обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення під час обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення під час обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення під час обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації грошового забезпечення, в тому числі виплаченої на виконання рішень суду у справах №№ 380/2821/21 та 380/14626/22.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна