Справа № 380/12596/24
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 рокусправа № 380/12596/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить :

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.05.2024 року про призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.05.2024 року про призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та прийняти рішення відповідно до п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року, та призначити пенсію за вислугою років відповідно до пункту а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з урахуванням пільгової вислуги, яка становить 25 років 09 місяців 08 днів.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що проходив службу в органах кримінально-виконавчої служби та з 21.12.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності згідно із Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Зазначив, що станом на день його звільнення вислуга років складала: у календарному обчисленні 19 років 08 місяців 03 дні; у пільговому 25 років 09 місяців 08 днів. 08.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідач відмовив у такому призначенні, мотивуючи відсутністю необхідної календарної вислуги років. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.06.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом а ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, оскільки на момент звільнення позивач мав вислугу років у календарному обчисленні лише 19 років 08 місяців 03 дня, при необхідних 23 календарних роки 6 місяців і більше. Також зазначив, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом №2262-XII розмірі, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом №2262-XII не передбачено. Крім того, зверну увагу, що з 19.02.2922 року змінилося правове регулювання спірних правовідносин, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 внесено зміни, згідно з якими на пільгових умовах зараховуються певні періоди служби до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення. За наведених обставин, вважає, що діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представником позивача подано відповідь на відзив.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 21.12.2017 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 40% відповідних сум грошового забезпечення (заробітку) згідно із Законом №2262-ХІІ.

Наказом державної установи Львівська виправна колонія (№48) від 21.12.2017 №91/ОС/ВП-17 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони державної установи Львівська виправна колонія (№48), звільнено зі служби за п.1 пп.2 ст.77 Закону України Про Національну поліцію /через хворобу/ з 21.12.2027.

Станом на день звільнення вислуга років позивача складає: у календарному обчисленні - 19 років 08 місяців 03 дні; у пільговому - 25 років 09 місяців 08 днів.

08.05.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.05.2024 №13632-13833/С-52/8-1300/24 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки відповідно до пункту а ст.12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років незалежно від віку призначається особам, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки 6 місяців і більше. Відповідно до витяту з наказу Державної установи Львівська виправна колонія (№48) від 21.12.2017 №91/ОС/ВП-17, календарний строк служби ОСОБА_1 на день звільнення (21.12.2017 року) становить 19 років 08 місяців 03 дні. З урахуванням викладеного, підстави для переведення на пенсію за вислугу років відповідно до пункту а ст.12 №2262-XII відсутні.

Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у призначенні пенсії за вислугу років протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ст.2 цього Закону визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами пункту а ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Отже, положеннями ст.12 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявності необхідної вислуги років.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 171 цього ж Закону встановлено порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі - Порядок №393; в редакції, яка діяла на день звільнення позивача зі служби).

Зазначена постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Відповідно до п.1 Порядку №393, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

За приписами підпункту г п.3 вказаного Порядку, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів: особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України, пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист.

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 року у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону у частині призначення пенсії за вислугу років зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18. У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: В цілях Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

При цьому, суд звертає увагу, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

При цьому, моментом виникнення у позивача права на пенсію за вислугою років є дата звільнення зі служби, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати умови призначення пенсій за вислугу років, які діяли на момент звільнення позивача зі служби (21.12.2017 року).

Наведена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 10.06.2024 року у справі №260/4588/23 та від 04.07.2024 року у справі №620/4538/23.

Тому, суд не враховує посилання відповідача на необхідність врахування змін у правовому регулюванні щодо обчислення вислуги років, внесених постановою Уряду від 16.02.2022 року №119, що набули чинності з 19.02.2022 року. Згідно з цими змінами, усунуто розбіжності між Законом №2262-XII та Порядком №393 стосовно врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, а саме: і ст.12 Закону №2262-XII, і Порядок №393, встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначено та з матеріалів справи не встановлено.

Відповідно до абз.1 п.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 (далі Порядок №3-1), днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Згідно з ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 року у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 року у справі №480/4737/19 та від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21.

Суд встановив, позивач проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно з наказом Державної установи Львівська виправна колонія (№48) від 21.12.2017 року №91/ОС/ВП-17 про звільнення ОСОБА_1 зі служби, вислуга років в календарному обчисленні становить 19 років 08 місяців 03 дні, у пільговому - 25 років 09 місяців 08 днів.

Відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років, виходив з того, що у нього відсутня необхідна для призначення пенсії календарна вислуги років 23 роки та 6 місяців.

Разом з тим, відповідачем, як органом, що призначає пенсії, не вимагалось дооформлення поданих позивачем документів для призначення пенсії, у тому числі заяви про призначення пенсії, чи подання додаткових документів.

Тобто позивачем, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту а ст.12 Закону №2262-ХІІ.

Оскільки вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 25 років 09 місяців 08 днів, що і не заперечується самим відповідачем, а тому у відповідності до пункту а ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ він набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі вказаного Закону.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем виконано всі умови, визначені Порядком №3-1, а тому, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з розрахунком Державної установи Львівська виправна колонія (№48) з моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення позивачу пенсії за вислугу років, а саме з 08.05.2024 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непереведення ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно з пунктом а ч.1 ст.12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту а ч.1 ст.12 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 08.05.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна