Справа № 280/496/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/496/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року (головуючий суддя Семененко М.О.)

в адміністративній справі №280/496/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 15.01.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

-визнати незаконним та скасувати наказ (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 року №446 в частині пункту 3.14, а саме відносно старшого солдата ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходить військову службу за призовом по мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 . У період з 09.04.2023 по 12.04.2023 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в Бахмутському районі Донецької області. 12.04.2023 отримав поранення під час безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини. Позивач зазначає, що з квітня 2023 перебував на лікарняному та у відпустці по лікуванню, втім, згідно оскаржуваного наказу позивача визнано таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації, що на думку позивача не відповідає дійсності, оскільки при наявності постанови військово-лікарської комісії (далі також ВЛК) у вигляді довідки ВЛК про необхідність надання старшому солдату ОСОБА_1 відпустки у зв`язку з лікуванням, командир ВЧ НОМЕР_1 не міг видавати наказ про зарахування позивача на котлове забезпечення військової частини., а отже наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відсутні підстави для скасування наказу, оскільки він виданий на виконання наданих відповідачу повноважень. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що постанова ВЛК (у формі довідки) є обов`язковою до виконання. Отже, в даному випадку при наявності постанови ВЛК у вигляді довідки ВЛК про необхідність надання старшому солдату ОСОБА_1 відпустки у зв`язку з лікуванням, командир військової частини НОМЕР_1 не міг видавати наказ про зарахування Позивача на котлове забезпечення військової частини.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 , що сторонами не заперечується.

Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №16187 від 29.08.2023, яка була видана ВЧ НОМЕР_1 , встановлено, що солдат ОСОБА_1 , 12.04.2023 отримав МВТ, множинні осколкові поранення обох нижніх кінцівок, термічні опіки полум`ям обох нижніх кінцівок, обличчя та обох сідниць до 45%, опіковий шок 2 ст.

Згідно Довідки військово-лікарської комісії №668 від 16.06.2023 проведено медичний огляд старшого солдата ОСОБА_1 .

За результатами огляду встановлено, що згідно із Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370) дана травма відноситься до тяжких та позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №445 від 19.06.2023 п. 3.14 старшого солдата за призивом по мобілізації ОСОБА_1 , колишнього старшого механіка-водія 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, 18.06.2023 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації з лікування з КНП «Перше територіальне медичне об`єднання м.Львова». З 20.06.2023 зарахувати на котлове забезпечення військової частини.

Позивач вважає протиправним вказаний наказ.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII ( тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи прийнято Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800 (Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 (тут і в подальшому в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п. 1.3 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є:

добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;

аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;

контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи;

контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи;

надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, лікувальним закладам Міністерства оборони України;

визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть;

розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі;

визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;

проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи;

підготовка кадрів для військово-лікарських комісій.

Відповідно до п. 6.5 глави 6 Розділу ІІ Положення № 402 для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.

Пунктом 6.11 глави 6 Розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Пунктом 6.13 глави 6 розділу ІІ Положення №402 визначено, що відпустка за станом здоров`я військовослужбовцям у мирний час надається на 30 календарних днів. За медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування ВЛК приймає постанову про потребу у відпустці за станом здоров`я на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка за станом здоров`я ВЛК продовжується на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів.

Положеннями пункту 6.14 розділу ІІ Положення №402 закріплено, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз 12 місяців.

Згідно із пунктом 6.15 глави 6 розділу ІІ Положення №402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Після закінчення відпустки за станом здоров`я військовослужбовці (крім курсантів ВВНЗ) за рішенням військових комісарів, начальників гарнізонів або органів управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України можуть пройти повторний медичний огляд за місцем проведення відпустки для визначення придатності їх до військової служби.

Відповідно до п. 6.35 Положення №402 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів.

Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Аналіз наведених положень дає підстав для висновку, що постанова ВЛК у вигляді довідки про потребу у відпустці за станом здоров`я приймається тільки у випадку, якщо військовослужбовець після закінчення лікування у лікарському закладі потребує часу для відновлення та не може приступити до виконання службових обов`язків.

За приписами абзацу 4 пункту 22.12 глави 22 розділу II Положення №402, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у звільненні від службових обов`язків або у відпустці за станом здоров`я повинна бути реалізована негайно.

Додатком 1 до Положення №402 затверджено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, статтею 81 якого передбачено назву хвороби, ступінь порушення функції «Стани після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників» та вказано контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб «Тимчасово непридатні. Потребують лікування, відпустки, звільнення тощо».

Статтею 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII врегульовані питання щодо права військовослужбовців на відпустки, порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них.

Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-XII (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії.

Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Згідно з положеннями пункту 19 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію, та в особливий період під час дії воєнного стану, надаються відпустки, у тому числі, у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Отже, в особливий період передбачено можливість надання військовослужбовцю відпустки для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

При цьому, підзаконними нормативно-правовими актами визначено, що рішення про надання військовослужбовцю відпустки для лікування приймається командиром військової частини (закладу), де військовослужбовець проходить службу, на підставі відповідної постанови ВЛК.

Порядок організації обліку військовослужбовців у Збройних Силах України визначає Інструкція з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 №280 (Інструкція №280).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №280 (тут і в подальшому в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) основними завданнями обліку особового складу є:

документальне відображення проходження військової служби військовослужбовцями та трудової діяльності працівниками Збройних Сил та Держспецтрансслужби;

ведення довідкової роботи з питань проходження військової служби (трудової діяльності) особового складу та з питань розшуку військовослужбовців;

забезпечення військового командування даними про штатну та спискову чисельність особового складу органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій для прийняття рішень щодо їх комплектування, матеріально-технічного забезпечення, підготовки в них резервів і відновлення втрат, а також довідковими відомостями стосовно особового складу, необхідними для прийняття обґрунтованих рішень щодо його подальшого службового використання;

створення, ведення, поповнення і систематизація бази даних стосовно особового складу;

сповіщення сім`ї або близьких родичів загиблого (померлого), зниклого безвісти, захопленого в полон або заручником, інтернованого у нейтральну державу військовослужбовця або працівника про місце, дату, причину (обставини) його загибелі (смерті), зникнення безвісти, захоплення в полон або заручником, інтернування, видача документів, необхідних для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції №280 облік особового складу повинен бути безперервним, своєчасним і повним, вестися постійно за будь-яких умов діяльності військ (сил) за формами і правилами, установленими цією Інструкцією, достовірно відображати існуючу штатну і спискову чисельність особового складу, а також кількісні і якісні зміни, що відбуваються, як в цілому щодо особового складу, так і персонально стосовно кожного військовослужбовця або працівника.

За змістом пункту 4 Інструкції №280 визначено, що облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та керівників (далі - командир (керівник)) органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів, передбачених цією Інструкцією. Відповідно до цілей і завдань, облік особового складу поділяється на персональний, штатно-посадовий та статистичний.

Персональний облік ведеться стосовно кожного військовослужбовця та працівника окремо і призначений для системного відображення початку, проходження ними військової служби (трудової діяльності), звільнення з військової служби (звільнення з роботи), виконання ними військового обов`язку у запасі або проходження служби у військовому резерві, а також для накопичення та збереження інформації, що відображає відносини у зв`язку з їх перебуванням на військовій службі (здійснення трудової діяльності), перебування у запасі або проходження служби у військовому резерві, біографічних та інших даних, які об`єктивно характеризують військовослужбовця або працівника.

Штатно-посадовий облік призначений для здійснення систематичного аналізу укомплектованості органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій особовим складом й обліку вакантних посад, організації контролю за службовим переміщенням особового складу та оперативного доступу до інформації для складання звітів.

Статистичний облік ведеться в інтересах отримання узагальнених цифрових показників, які характеризують кількісний і якісний склад особового складу. За даними статистичного обліку плануються укомплектування військ (сил) особовим складом, їх матеріально-технічне забезпечення, підготовка та відновлення втрат.

Персональний, штатно-посадовий і статистичний обліки утворюють базу даних, яка забезпечує отримання узагальненої інформації з питань укомплектованості, проходження військової служби військовослужбовцями або здійснення трудової діяльності працівниками.

Облік працівників ведеться відповідно до законодавства та цієї Інструкції.

Пунктом 13 розділу ІІ Інструкції №280 передбачено, що зарахування особового складу до списків військової частини і виключення із списків (у тому числі продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, продовження військової служби та дії контракту військовослужбовцям понад встановлені строки, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання у визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153 (Положення), випадках, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, продовження військової служби та дії контракту, зарахування до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, періодів проходження військової служби, у тому числі які зараховуються на пільгових умовах, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання військовослужбовцям, військову службу яким було призупинено та стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження), а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних даних особового складу, за виключенням освіти, змін у сімейному стані (шлюб, народження дітей), здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.

Відповідно до пункту 14 розділу ІІ Інструкції №280 зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Згідно з пунктом 16 розділу ІІ Інструкції №280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, крім іншого, які перебувають на лікуванні.

Пунктом 8 розділу ІV Інструкції №280 передбачено, що військовослужбовці з числа тих, що перебували на лікуванні або оздоровленні (змінний склад), після лікування (оздоровлення) направляються закладами охорони здоров`я безпосередньо до військових частин за місцем їхньої служби.

Про виписаних військовослужбовців командири (керівники) закладів охорони здоров`я повідомляють командирів їхніх військових частин.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІІ Інструкції №280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Пункт 20 розділу ХІІ Інструкції №280 визначає, що не виключаються із списків особового складу військових частин і обліковуються як тимчасово відсутні особи, визначені пунктом 16 розділу II цієї Інструкції, а також:

особовий склад, який знаходиться у відрядженнях, відпустках, на навчанні (без виключення із списків особового складу військової частини) та прикомандирований до інших військових частин;

особовий склад, який знаходиться на лікуванні в амбулаторно-поліклінічних закладах та лікарняних закладах військової частини охорони здоров`я в системі Міноборони (медичний пункт (служба)), медичний пункт (з ліжковим фондом), медичний взвод (рота, батальйон), військовий лазарет (усіх найменувань) (далі - медичний підрозділ військової частини);

особовий склад, який знаходиться на лікуванні у військових госпіталях, філіях госпіталів (усіх найменувань) (далі - гарнізонні військові заклади охорони здоров`я). У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня вибуття з частини;

особовий склад, який знаходиться на лікуванні у військово-медичних (клінічних) центрах усіх найменувань, а також медичних (лікувально-діагностичних) центрах (далі - військові заклади охорони здоров`я регіону). У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня вибуття з частини;

евакуйовані внаслідок поранень, через хворобу до закладів охорони здоров`я за межі військової частини. У донесення про склад та чисельність військ вони не включаються з дня евакуації.

Пунктом 22 розділу ХІІ Інструкції №280 передбачено, що військовослужбовці, евакуйовані внаслідок поранень, через хворобу до закладів охорони здоров`я (у тому числі цивільних медичних закладів) та які знаходяться на лікуванні за межами військової частини (у військових закладах охорони здоров`я гарнізону, регіону), за поданням командирів військових частин звільняються з посад та зараховуються у розпорядження посадових осіб, які мають право призначати на ці посади (додаток 60).

Після одужання військовослужбовці із закладу охорони здоров`я направляються:

придатні за станом здоров`я (у воєнний час) за висновком військово-лікарської комісії - безпосередньо до військових частин за місцем проходження служби до поранення (хвороби) або резервних (навчальних) військових частин за місцем дислокації, відповідно до клопотань командирів військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають;

непридатні за станом здоров`я (у воєнний час) військовослужбовці за висновком військово-лікарської комісії - безпосередньо до попереднього місця служби, або, відповідно до клопотань командирів військових частин, у списках особового складу яких вони перебувають,- до визначеного у наказі про звільнення з військової служби районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік (крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом).

Згідно з пунктом 24 розділу ХІІ Інструкції №280 облік військовослужбовців, які знаходяться на лікуванні за межами військової частини у закладах охорони здоров`я (установах), ведеться:

у службі персоналу штабу військової частини (з`єднання, органу військового управління, військового навчального закладу) - шляхом запису до книг алфавітного і штатно-посадового обліку відомостей про поранення (хворобу), найменування закладу охорони здоров`я, до якого військовослужбовця направлено (евакуйовано);

у службі персоналу вищого штабу (органу військового управління) та кадрових центрах за підпорядкованістю - шляхом запису цих самих відомостей у послужні картки, перекладені з послужної картотеки в окрему довідкову картотеку обліку поранених (хворих);

у службах персоналу Міноборони, органу управління Держспецтрансслужби, Командування Медичних сил Збройних Сил України та Кадровому центрі Збройних Сил - кількісно за основними посадами, військово-обліковими спеціальностями, у Кадровому центрі Збройних Сил, крім того,- за родами військ (сил).

Аналіз наведених норм у сукупності дозволяє дійти висновку, що у зв`язку із вибуттям/прибуттям військовослужбовця на/з лікування, у військової частини за місцем проходження служби виникають обов`язки щодо обліку такого військовослужбовця, що оформлюється відповідним наказом по стройовій частині.

Таким чином, наказ (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 року №446 в частині пункту 3.14, а саме відносно старшого солдата ОСОБА_1 не може бути визнаний незаконним, оскільки відповідач діяв у відповідності до вищезазначених норм.

При цьому, позивач не оскаржує дії відповідача щодо не видачі наказу стосовно відпустки позивача на підставі відповідної постанови ВЛК.

Зокрема, доказів того, що позивач станом на дату видання оспорюваного наказу перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, матеріали справи не містять.

Так, матеріали справи містять виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №48839, з якої вбачається, що позивач у період з 14.06.2023 по 16.06.2023 перебував на лікуванні у стаціонарі у Комунальному некомерційному підприємств « 1 територіальне медичне об`єднання м.Львова».

Отже, у зв`язку із завершенням лікування в медичній установі, позивач, як такий, що обліковувався як тимчасово відсутній, мав бути відновлений в обліку військової частини за місцем проходження служби, що передує вирішенню питання про надання йому відпустки на підставі відповідної постанови ВЛК, у зв`язку з чим і був винесений спірний наказ.

В свою чергу, довідка ВЛК №668 від 16.06.2023, в якій зазначено про необхідність надання позивачу такої відпустки, є лише підставою для вирішення командиром відповідного питання, проте не доводить факт перебування військовослужбовця у такій відпустці.

Наведене у сукупності дозволяє дійти висновку про відсутність підстав для скасування наказу, оскільки наказ виданий на виконання наданих відповідачу повноважень.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 19.09.2024 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Н.А. Олефіренко