Справа № 120/7208/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 вересня 2024 р. Справа № 120/7208/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Бірюк Марини Андріївни про: визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Бірюк Марини Андріївни про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки зазначив, що ОСОБА_1 21.10.2009 придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 520682403:02:007:0058, цільове призначення 02.01 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Позивачка, звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про проведення реєстрації прав на придбане нерухоме майно, отримана рішення про відмову проведенні реєстраційних дій №72208197 від 22.03.2024. Рішення відповідача мотивоване тим, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 .

Позивачка не погоджується із рішенням про відмову у проведення реєстраційних дій, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 07.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог а просить у його задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 7 .ч. 1 ст. 24 Закону № 1952 однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

19.03.2024 року позивач ОСОБА_3 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 виконавчого комітету Вінницької міської ради з заявою щодо проведення реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0058.

22.03.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 виконавчого комітету Вінницької міської ради прийнято рішення №72208197 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Підставою відмови слугувало те, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 . У відповідність до норм ст. 10 Закону № 1952 державним реєстратором використано відомості з ВРФ ДП «Центр ДЗК», згідно з якими право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0058 зареєстровано за ОСОБА_2 ( цивільно-правовий договір 706 21.09.2009, державний акт ЯБ 68218 14.08.2206).

З врахуванням викладено, арешт накладено на все нерухоме майно ОСОБА_2 включно з земельною ділянкою з кадастровим номером :02:007:0058, що унеможливлює проведення реєстрації прав на земельну ділянку за позивачем.

Одночасно, листом виконуючого обов`язки начальника відділу Першого ВДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Миколи Касяновського від 06.05.2024 року за вих. №7933 представника позивача повідомлено , що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно та зняття з нього арешту.

02.07.2024 через електронний суд представник позивачки подав до суду відповідь на відзив у якій зазначив, що відомості у ВРФ ДП «Центр ДЗК» не можуть нівелювати право власності позивачки, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2009.

Згідно п.14 ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.10.2009 повністю підтверджується право власності Позивачки на земельну ділянку, та реєстратор зобов`язаний був зареєструвати таке право, яке було набуто до 2013 року.

Враховуючи вище наведене, просить суд позов задовольнити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

21.10.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0058, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, місце розташування: АДРЕСА_1 .

20.05.2016 року відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі Постанови про арешт майна боржника виданої Центральним відділом державної виконавчої служби.

19.03.2024 року позивач ОСОБА_3 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 виконавчого комітету Вінницької міської ради з заявою щодо проведення реєстрації прав на земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0058.

22.03.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 виконавчого комітету Вінницької міської ради прийнято рішення №72208197 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Підставою відмови слугувало те, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Позивачка таке рішення вважає протиправним, а тому звернулася в суд за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом №1952-IV.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.

За змістом ч.3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27--2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 1 ст. 11 Закону №1952-ІV передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до положень ст. 18 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною 1 ст. 24 Закону №1952-IV визначено підстави для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом; 6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержатій об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27--2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 2 статті 24 Закону №1952-IV встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Пунктом 18 Порядку №1127 визначено, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до п.23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1952-IV, яка кореспондується з пунктом 23 Порядку №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

В свою чергу, підстави для державної реєстрації прав чітко визначені у ст.27 Закону №1952-ІV.

Так, за правилами частини другої цієї статті, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:

1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката;

5--1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості;

5--2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки;

5--3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво);

6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості;

7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Таким чином, підставою для державної реєстрації припинення обтяження речових прав для державного реєстратора є відповідне рішення суду щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, інші акти органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Отже, державний реєстратор не наділений повноваженнями приймати рішення щодо речових прав (їх обтяжень) на майно, а лише вчиняє відповідні реєстраційні дії на підставі рішень, прийнятих іншими уповноваженими особами згідно із законом.

Зі змісту оскаржуваного рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Бірюк Марини Андріївни №72208197 від 22.03.2024 слідує, що підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій за заявою позивача стало те, що наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме: відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :02:007:0058 зареєстрована за ОСОБА_2 .

Із матеріалів справи судом встановлено, що обтяження на належну позивачці земельну ділянку накладено на підставі постанови про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження №51058908 від 20.05.2016, що винесена головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби місті Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Панченко Ігоря Васильовича.

Відтак, з огляду на наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно державний реєстратор позбавлений можливості вчиняти реєстраційні дії щодо такого майна відповідно до вимог Закону №1952-IV, що має наслідок прийняття рішення про відмову в проведенні дій такого майна.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Бірюк Марина Андріївна (21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, )

Суддя Комар Павло Анатолійович