Справа № 420/12694/24
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» до Одеської митниці про визнання противоправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000225/3 від 04.04.2024, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС», до відповідача, Одеської митниці, в якій позивач просить:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500500/2024/000225/3 від 04.04.2024.

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач зазначає, що під час митного оформлення його представником подано всі документи, визначені законом як ті, що підтверджують митну вартість. Ці документи не містять ані розбіжностей, ані ознак підробки, вказані в них відомості повністю узгоджуються між собою і дають змогу ідентифікувати товар та підтверджують його митну вартість. На його думку, відповідач взагалі не мав правових підстав звертатися до ч. 3 ст. 53 МК України та посилатися на ненадання тих документів, які прямо визначенні законодавцем як додаткові.

При цьому, вимога про надання додаткових документів повинна стосуватися виключно тих документів, відсутність яких не дає митному органу можливості встановити митну вартість, а перелік додаткових документів, запитуваних в даному випадку у позивача митним органом, ніяк не узгоджується з підставами їх запиту. Це лише підтверджує, що відповідач при винесенні рішення обмежився цитуванням законодавства та поверхнево дослідив надані декларантом документи. За таких обставин посилання на ненадання позивачем додаткових документів як на підставу коригування митної вартості є таким, що суперечить вимогам закону та не має правових підстав.

Крім того, позивач звернув увагу, що сама по собі наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від характеристик товару та умов поставки і визначається у кожному конкретному випадку. Таким чином, відомості з інформаційної бази Держмитслужби мають лише допоміжний інформаційний характер та не мають жодного переважного значення. Відповідно сама лише наявність раніше оформлених митних декларацій з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатися належним обґрунтуванням коригування.

Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, тобто саме ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення позивачем.

(б) Позиція відповідача

13.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якомі він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник звернув увагу, що оскільки в документах, які надані позивачем до митного органу разом з митними деклараціями містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмноінформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Таким чином, відповідач під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2024/000225/3 від 04.04.2024 діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

(в) Відповідь на відзив

14.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він звернув увагу, що зазначені відповідачем аргументи у відзиві на позовну заяву є дублювання підстав, які були зазначені ним в оскаржуваному рішенні. При цьому, жодного нового аргументу для обґрунтування законності оскаржуваного рішення відповідач не наводить. Крім того, позивач наголосив, що у відзиві відповідач не зазначив жодних контраргументів на позицію, викладену позивачем щодо кожного із зауважень у позовній заяві.

(г) Заперечення на відповідь на відзив

21.05.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник зазначив, що твердження позивача не відповідає дійсності та є безпідставним, так як рішення про коригування митної вартості товарів складене посадовою особою митного органу відповідно до чинного законодавства України та відповідно до рекомендацій Державної митної служби України; щодо своєї форми - Рішення повністю відповідає Наказу № 598 від 24.05.2012 Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», в графі 33 Рішення детально розписані фактичні обставини справи, наведено належні пояснення щодо розбіжностей в наданих позивачем до митного оформлення документах, наведено повну інформацію щодо джерел, які використовувалися при визначені митної вартості оцінюваних товарів, отриману за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор», та також обґрунтовано позицію митного органу посилаючись на відповідні норми митного законодавства України

ІІІ. Процедура та рух справи

26.04.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.06.2024 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд перейшов із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

ІV. Обставини справи, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

10.01.2018 між Компанією GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай) (продавець) та позивачем (покупець) був укладений Контракт № 8-10/01/18, відповідно до п.1.1 продавець зобов`язується виготовити та передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в асортименті, кількості і по цінах, вказаних в рахунках фактурах, які є невід`ємною частиною даного Контракту. Країна походження товару Китай.

В ході виконання Контракту поставки сторонами було складено та підписано Специфікацію № 89 від 25.08.2023 та Специфікацію № 90 від 25.08.2023, на підставі яких продавцем було надано Проформу-інвойс № RTGL-DNP2307 від 25.08.2023. Зазначеними документами було погоджено поставку електродвигунів на загальну суму 278 621,54 доларів США.

Після прибуття товару в порт розвантаження з метою здійснення митного оформлення представником позивача (ТОВ «СТАР ЛАЙТ ЛОГІСТІК», договір надання брокерських послуг № 11/2023 від 06.12.2023, ліцензія митного брокера № МВ/001368/01 від 15.11.2023) 22.02.2024 було подано митну декларацію № 24UA40U2 від 22.02.2024 та пакет документів для митного оформлення товару.

До митної декларації позивач надав наступні документи:

- митна декларація № 24UA40U2 від 22.02.2024; - проформа-інвойс № RTGL-DNP2307 від 25.08.2023; - специфікація № 89 від 25.08.2023; - специфікація № 90 від 25.08.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307 від 15.10.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307В від 15.10.2023; - пакувальний лист б/н від 15.10.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307-1 від 25.08.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307-2 від 25.08.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307-3 від 25.08.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307-4 від 25.08.2023; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2307-5 від 25.08.2023; - контейнер листи до кожного з п`яти контейнерів від 15.10.2023; - коносамент № WMSS23113872 від 03.12.2023; - автотранспортна накладна № 5552 від 14.02.2024; - автотранспортна накладна № 6352 від 14.02.2024; - автотранспортна накладна № 4411 від 14.02.2024; - автотранспортна накладна б/н від 14.02.2024; - автотранспортна накладна № 6046 від 14.02.2024; - платіжна інструкція № 172 від 29.08.2023; - платіжна інструкція № 187 від 20.11.2023; - платіжна інструкція № 189 від 28.11.2023; - рахунок-фактура № 20 від 02.02.2024 від виконавця договору транспортно експедиторських послуг; - довідка про транспортні витрати № 14/02/24-3 від 14.02.2024; - довідка про транспортні витрати № 14/02/24-4 від 14.02.2024; - довідка про транспортні витрати № 14/02/24-5 від 14.02.2024; - довідка про транспортні витрати № 14/02/24-6 від 14.02.2024; - довідка про транспортні витрати № 14/02/24-7 від 14.02.2024; - довідка про транспортні витрати № 14/02/24-8 від 14.02.2024; - додаткова угода № 8 від 01.06.2022; - додаткова угода № 10 від 29.12.2022; - додаткова угода № 12 від 29.12.2023; - зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки № 8-10/01/18 від 10.01.2018; - договір про надання брокерських послуг № 11/2023 від 06.12.2023; - договір про перевезення № 11/06/2019 від 11.06.2019; - договір про перевезення № 1402/24 від 14.02.2024; - договір про перевезення № 231023 від 23.10.2023; - договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 2312/21 від 23.12.2021.

23.02.2024 відповідав виніс рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2024/000122/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2024/000235.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про коригування митної вартості від 23.02.2024 № UA500500/2024/000122/2 позивач подав адміністративну скаргу, за результатами розгляду якої рішенням Державної митної служби України № 15/15-02-02/13/1782 від 02.04.2024 було скасовано рішення про коригування та зобов`язано Одеську митницю прийняти нове рішення.

На виконання рішення Державної митної служби України відповідач прийняв нове рішення про коригування митної вартості № UA500500/2024/000225/3 від 04.04.2024, яке стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним адміністративним позовом.

V. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 по справі №815/5791/17.

Із матеріалів справи суд встановив, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач подав до відповідача повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

Проте суд критично оцінює висновки відповідача, зазначені в оскаржуваному рішенні як підстави для коригування митної вартості з огляду на таке.

Так, щодо посилань відповідача у спірному рішенні на відсутність відомостей щодо виробника товару GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай), суд зазначає, що відповідачем не доведено яким чином статус контрагента позивача може впливати на визначення митної вартості товару.

Щодо зауважень митного органу з приводу платіжних інструкцій, то суд звертає увагу, що подані до митного оформлення платіжні інструкції містять зазначення про ID ключі, хоча це не є обов`язковими реквізитами, а тому такі твердження спростовуються матеріалами справи.

Також відповідач у оскаржуваному рішенні зазначає щодо надання позивачем Договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 2312/21 від 23.12.2021 не в повному обсязі та вказує про відсутність пунктів 3.3., 4.2.5., 4.3.1., 6.1. При цьому, суд приймає до уваги доводи позивача, що відповідач не довів яким саме чином технічні помилки у нумерації пунктів в договорі, підписаному позивачем з його контрагентом, впливає на правильність визначення митної вартості.

Щодо зауважень з приводу ненадання декларантом заявок на надання транспортно-експедиторських послуг та актів прийому-передачі наданих експедитором послуг і відсутність документів, що підтверджують оплату транспортних послуг, то суд встановив, що відповідно до домовленостей, погоджених з експедитором, транспортні послуги позивач оплачує після прибуття та розмитнення вантажу. Послуги експедитора, відповідно, також вважаються наданими і акти прийому-передачі наданих послуг підписуються після цього.

Щодо ненадання під час митного оформлення експортної митної декларації, то суд наголошує, що такі зауваження також не можуть бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.

Таким чином, саме по собі ненадання копії декларації країни відправлення документа, що не є обов`язковим відповідно до норм МК України не може виступати підставою для коригування митної вартості, оскільки остання повністю підтверджується наданими декларантом документами

Щодо відсутності інформації про знижки, суд зазначає, що надання такої інформації не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Щодо посилань в оскаржуваному рішенні, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС Держмитслужби України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 280/1824/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а та від 08.02.2019 року у справі № 825/648/17 тощо.

При цьому, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Суд звертає увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 25481,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 9100 від 23.04.2024.

При цьому, належною сумою сплати судового збору за подання вказаного адміністративного позову з урахуванням його граничної межі та коефіцієнту 0,8 є 24224,00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 24224,00 грн.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500500/2024/000225/3 від 04.04.2024.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» судовий збір в розмірі 24224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС», адреса: 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд.103, офіс 428, .

Відповідач: Одеська митниця, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд.21 А, код ЄДРПОУ ВП 44005631.

Суддя Оксана БОЙКО