Справа № 130/1615/24
Суддя: Порощук П. П.
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Порощука П.П.

при секретарі Маліщук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №2176479 від 18.05.2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №2176479 від 18.05.2024 року. Зазначив, зазначив, що 18.05.2024 року постановою інспектора 2 взводу 4 рота патрульної поліції Вінницької області лейтенантом Гулько С.О. серії ЕНА №2176479 на нього було накладено адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Позивач вважає, що оскаржувана постанови винесена незаконно та необґрунтовано, обставини викладені у ній є припущенням поліцейського, так як не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому просить її скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвалою суду від 29.05.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду 27.06.2024 року надійшов відзив з додатками та диском від представника відповідача

ОСОБА_2 судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача Ковальчук Д. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та наданий відзив, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку.

Отже, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені тим, що відповідач неправомірно виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Предметом позову є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Судом встановлено, що 18.05.2024 року о 11.35 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем NISSAN POGUE державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Вінниця по вул.Гніванське шоссе,2 перевищив швидкість руху в населеному на 24 км/год, рухався зі швидкістю 74 км/год, на ділянці дороги, де дозволена швидкість руху 50 км/год, швидкість вимірювалася TruCam 001146, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно оспорюваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням п.12.4 ПДР, зокрема, за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

Відповідно до положень ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оспорюваній постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam ТС 001146. Отже, вимірювання швидкості руху ТЗ під керуванням позивача, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору.

Представником відповідача на підтвердження правомірності прийнятого рішення надано суду фотознімок від 18.05.2024 о 11.35 год., здійснений сертифікованим приладом TruCam №ТС001146, на якому зафіксовано, що автомобіль NISSAN POGUE державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Гніванське шоссе, 2 (координати) рухався зі швидкістю 74 км/год. Вказані обставини також підтверджуються наданим суду відеозаписом та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29415 чинним до 13.11.2024 року, згідно якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС001146, відповідає вимогам технічної документації.

При цьому, можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується: наявністю виданих Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертних висновків сертифікатом серія UA-VS/1-2903-2012 виданим 29.08.2012 року.

Таким чином, наведені вище обставини та положення Закону №580-VIII спростовують доводи позивача щодо неналежного факту фіксування швидкості керованого ним автомобіля, та наявності механічних чи будь-яких інших втручань в нормальну роботу приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС001146.

Посилання позивача в позовній заяві, що ним порушені вимоги п.12.96 ПДР в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, оскільки з наданих доказів вбачається вчинення ним правопорушення передбаченого п.12.4 ПДР, що в свою не спростовує факту керування позивачем 18.05.2024 року транспортним засобом зі швидкістю 74 км/год, що підтверджено належними доказами.

Крім того, з наданого відповідачем відеодиску з запису від 18.05.2024 року з бодікамер вбачається, що при зупиненні працівниками патрульної служби після вчинення правопорушення водій ОСОБА_1 не заперечив щодо керування ним транспортним засобом з перевищенням швидкості, а тривалий час лише намагався впросити скласти протокол на ім`я його дружини, яка є власником авто, оскільки в серпні 2024 року він має отримати постійне посвідчення водія, але у разі притягнення його до адміністративної відповідальності він змущений буде знову навчатися та перездавати іспити, оскільки посвідчення водія йому не видадуть, бо він вже і так має одне притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

З наданих відповідачем фото та відеозаписів вбачається чітке порушення позивачем ОСОБА_1 п.12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, крім того будь-яких зауважень до про адміністративного правопорушення не висловлював, що також зафіксовано на відеозаписі.

Зазначені обставини, вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, при наданні відзиву відповідач надав докази правомірності складання постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем п.12.4 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджено належними доказами.

За таких обставин оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.6,73,74,75,76,77,90,242,243,244,245,246,286 КАС України, ст.121, 222, 251,258,283,288 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.