Справа № 460/10679/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2024 року м. Рівне №460/10679/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доПечерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)
про визнання протиправною та скасування повідомлення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Печерський ВДВС Центрального МУ МЮ (м.Київ), відповідач), у якому просить:

визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.08.2024 ВП № 75778201, винесене заступником начальника Печерського ВДВС Центрального МУ МЮ (м.Київ) Коваль Любов`ю Іванівною;

зобов`язати відповідача відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання ухвали слідчого суді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 у справі №569/3270/24.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26.07.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про примусове виконання ухвали слідчого суді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 у справі №569/3270/24, якою частково скасовано арешт грошових коштів, накладений ухвалою слідчого судді від 11.03.2024 на банківські рахунки, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також зобов`язано AT КБ «ПриватБанк» повернути грошові кошти на загальну суму 71000 грн, що знаходяться на таких банківських рахунках, на банківські рахунки позивача, з яких кошти було викрадено. 13.08.2024 заступником начальника Печерського ВДВС Центрального МУ МЮ (м.Київ) прийнято спірне повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначила, що AT КБ «ПриватБанк» з квітня 2024 року не виконує ухвалу слідчого судді, а тому позивач змушена була звернутися до органу ДВС для примусового виконання такої ухвали. Покликаючись до положень п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», вказала, що ухвала слідчого судді від 11.04.2024 є виконавчим документом, проте орган ДВС відмовив у відкритті виконавчого провадження з огляду на те, що має бути виданий виконавчий лист у справі. Зауважила, що виконавчі листи у такій справі не видаються, а тому вказана ухвала слідчого судді є виконавчим документом га підлягає до примусового виконання органами ДВС. Враховуючи викладене, вважає, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.08.2024 ВП № 75778201 є неправомірним та протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами, встановленими статтями 268-272, 287 КАС України, з повідомленням (викликом) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що згідно з частиною першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Пункт 2 частини першої статті 3 вказаного Закону визначає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Покликаючись до положень ст. 175, 535 КПК України, зазначив, що КПК України не передбачено виконання ухвали слідчого судді органами ДВС. У зв`язку з чим 13.08.2024 заступником начальника Печерського ВДВС Центрального МУ МЮ (м.Київ) винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийнятті до виконання. Вважає, що в спірних правовідносинах державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 23.09.2024 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.03.2024 у справі №569/3270/24 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, а саме: на карткових рахунках НОМЕР_1 (належний ОСОБА_2 ), НОМЕР_2 (належний ОСОБА_3 ), що емітовані АТ КБ «ПриватБанк», що розташовані за адресою вул. Набережна Перемоги, будинок 50, м. Дніпро, Дніпропетровської області, заборонено здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківськими рахунками, а саме картковими рахункамиНОМЕР_1 (належний ОСОБА_2 ), НОМЕР_2 (належний ОСОБА_3 ), відкритими в АТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження юридичної особи знаходиться за адресою: вул. Набережна Перемоги, будинок 50, м. Дніпро, Дніпропетровської області (а.с. 42-43).

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 у справі №569/3270/24 клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна задоволено. Частково скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 11.03.2024 на банківські рахунки НОМЕР_1 (належний ОСОБА_2 ), НОМЕР_2 (належний ОСОБА_3 ), в частині арешту на грошові кошти.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк», поштова адреса: 49094, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, тел. , е-mail адреса .:

повернути грошові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень, що знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , грошові кошти в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, що знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_2 , належний ОСОБА_3 ;

здійснити повернення коштів на банківські рахунки видані на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , з яких дані кошти було викрадено (а.с. 8-9).

26.07.2024 позивач звернулася до Печерського ВДВС Центрального МУ МЮ (м.Київ) із заявою від 25.07.2024 про примусове виконання ухвали слідчого суді від 11.04.2024 у справі №569/3270/24, у якій просила прийняти до примусового виконання вказану ухвалу та відкрити виконавче провадження (а.с. 10-11).

13.08.2024 заступником начальника Печерського ВДВС Центрального МУ МЮ (м.Київ) винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, згідно з яким ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 у справі №569/3270/24 повернуто без прийняття до виконання відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи таке повідомлення протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першої статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Стаття 3 Закону №1404-VIII визначає рішення, що підлягають примусовому виконанню, а також виконавчі документи, згідно з частиною першою якої відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (п. 3).

Як встановлено судом із заяв по суті справи, позивач, покликаючись до положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, вважає, що ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 у справі №569/3270/24 є виконавчим документом, а тому підлягає примусовому виконанню органом ДВС.

Натомість відповідач у відзиві стверджує, що КПК України не передбачено виконання ухвали слідчого судді органами ДВС.

Таким чином, при вирішенні цього спору суду слід дати відповіді на питання: 1) чи є ухвала слідчого судді виконавчим документом; 2) чи підлягає ухвала слідчого судді примусовому виконанню органами ДВС.

Буквальний зміст пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII вказує на те, що ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях є виконавчим документом у випадках, передбачених законом.

Види судових рішень в кримінальному судочинстві визначає стаття 369 КПК України, а порядок звернення судового рішення до виконання - стаття 535 КПК України.

Відповідно до статті 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку (ч. 1).

Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали (ч. 2).

Згідно зі статтею 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції (ч. 1).

Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення (абз. 1 ч. 2).

У разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження (ч. 3).

Таким чином, КПК України урегульовано порядок звернення до виконання судового рішення (в тому числі ухвали слідчого судді) у спосіб:

- надіслання судом копії судового рішення разом із розпорядженням відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення (абз. 1 ч. 2 ст. 535 КПК України);

- видача судом виконавчого листа на підставі судового рішення у разі якщо воно підлягає виконанню органами державної виконавчої служби (ч. 3 ст. 535 КПК України).

Як встановлено судом з матеріалів справи, копія ухвали слідчого судді від 11.04.2024 у справі №569/3270/24 була надіслана Рівненським міським судом Рівненської області для виконання до АТ КБ «ПриватБанк» (за адресами: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, Дніпропетровська область; вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) разом із супровідними листами, що підтверджується фіскальними чеками відділення поштового зв`язку Рівне-13 АТ «Укрпошта» від 01.08.2024 №12 та №13 (а.с.14-15).

Таким чином, ухвала слідчого судді від 11.04.2024 була звернена до виконання у спосіб, визначений абз. 1 ч. 2 ст. 535 КПК України - шляхом надіслання її копії разом із розпорядженням про її виконання безпосередньо Рівненським міським судом Рівненської області до відповідної банківської установи.

В матеріалах адміністративної справи відсутні відомості щодо видачі Рівненським міським судом Рівненської області виконавчих листів на підставі ухвали слідчого судді від 11.04.2024 у справі №569/3270/24.

При цьому, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що ні КПК України, ні зазначена ухвала слідчого судді не містять вказівки про те, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна підлягає виконанню органами державної виконавчої служби чи приватним виконавцем.

Крім того, суд зауважує, що аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить на користь того, що КПК України не визначає ухвалу слідчого судді виконавчим документом, а тому покликання позивача про протилежне, як на підставу протиправності спірного повідомлення державного виконавця, є хибним. Суд підкреслює, що в розумінні положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII ухвали, постанови судів в кримінальному провадженні є виконавчим документом у випадку, якщо це передбачено законом, тобто в даному випадку це має бути визначене нормами КПК України.

Вирішуючи питання щодо того, чи підлягає ухвала слідчого судді примусовому виконанню органами ДВС, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Водночас, стаття 6 цього Закону передбачає виконання рішень іншими органами та установами.

Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону №1404-VIII у випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (ч. 4 ст. 6 Закону №1404-VIII).

Відповідно до статті 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Саме в такий спосіб і була виконана ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.03.2024 про накладення арешту, в резолютивній частині якої слідчий суддя вказав, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відсутність в главі 17 КПК України окремої норми щодо виконання ухвали про скасування арешту майна вказує на можливість застосування статті 175 КПК України також у разі скасування арешту.

За таких обставин, суд з урахуванням положень статті 6 Закону №1404-VIII та статті 175 КПК України, доходить висновку про, що обов`язок виконання ухвали слідчого судді про скасування арешту майна чинне законодавство України покладає на слідчого, прокурора, які не є органами примусового виконання.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 11.04.2024 у справі №569/3270/24 відповідно до ст. 175 КПК України направлена слідчим, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000406, внесеного до ЄРДР 13.02.2024, листом від 09.07.2024 №18170/200/6-2024 для виконання АТ КБ «ПриватБанк» (адреса: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, Дніпропетровська область) (а.с.13).

Відтак, оскільки виконання ухвали слідчого судді про скасування арешту майна покладено на слідчого, прокурора, то така ухвала не підлягає примусовому виконанню органами ДВС.

Що ж стосується покликання позивача на те, що АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку не виконує вищевказану ухвалу слідчого судді не зважаючи на надіслання її копії 09.07.2024 слідчим слідчого відділу Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області (а.с. 13), 01.08.2024 Рівненським міським судом Рівненської області (а.с. 14-15), а також особисто позивачем у травні 2024 року, суд зазначає таке.

Порядок виконання надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів на рахунках користувачів визначає Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 (далі - Інструкція №163).

Пунктом 6 Інструкції №163 визначено, що користувач - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночсно), а в разі надання послуг банком - клієнт банку (пп. 7).

Надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій (далі - надавач платіжних послуг платника/отримувача/стягувача). До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг (пп. 8).

Відповідно до п. 73 Інструкції №163 надавач платіжних послуг платника виконує арешт коштів, що знаходяться на рахунку платника, згідно з постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Надавач платіжних послуг платника повинен забезпечити прийняття до виконання документа про арешт коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про арешт коштів у паперовій формі, який доставлено до нього самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або який надійшов рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, слідчий, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про арешт коштів, у порядку, визначеному в його внутрішніх документах.

Надавач платіжних послуг платника, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) платника, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів, який надійшов у цей операційний день (п. 76 Інструкції №163).

Згідно з п. 84 Інструкції №163 надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про зняття арешту з коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про зняття арешту коштів у паперовій формі, який доставлено до надавача платіжних послуг платника самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), адвокатом, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або який надійшов рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, слідчий, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про арешт коштів, у порядку, визначеному в його внутрішніх документах.

Зміст вищевказаних правових норм свідчить про те, що ухвала слідчого судді про зняття арешту коштів, доставлена до надавача платіжних послуг - АТ КБ «ПриватБанк» уповноваженою особою (в тому числі рекомендованим або цінним листом), є належною правовою підставою для прийняття такої ухвали до виконання банківською установою та не потребує будь-яких інших заходів для її примусового виконання.

Крім того, статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Наслідки умисного невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, передбачені статтею 382 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач у спірній ситуації, оскаржуючи повідомлення про повернення виконавчого документа державним виконавцем, обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права, в наслідок чого і виник цей спір.

Повертаючись до обставин судової справи, з урахуванням наведеного вище, суд висновує, що ухвала слідчого судді від 11.04.2024 у справі №569/3270/24 не підлягає примусовому виконанню органами ДВС.

За змістом пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 13.08.2024 діяв у відповідності до вимог Закону №1404-VIII, а отже на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, передумовою для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Печерський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Різницька, 11Б, м. Київ, 01011, ЄДРПОУ/РНОКПП 34979022)

Повний текст рішення складений 26 вересня 2024 року

Суддя Н.О. Дорошенко