Справа № 600/7403/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7403/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. Військова частина НОМЕР_1 (далі позивачі) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просять:

- стягнути з ОСОБА_1 , РПОКПІІ НОМЕР_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) завдану шкоду державі (безпідставно набуті кошти) в сумі 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок. Кошти прошу перерахувати на рахунок військової частини НОМЕР_1 за реквізитами; р/р UA0089236 банк отримувач - УДКСУ Волинської області, МФО 820172.

1.2. Ухвалою суду від 21.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2020 № 34, старшого сержанта за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади від 13 лютого 2020 року №35-РС па посаду командира міномету мінометної батареї 3-го механізованого батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 лютого 2020 року зарахувати до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 13 лютого 2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2022 № 252 старший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування у госпіталь, військова частина НОМЕР_5 АДРЕСА_1 .

2.2. 11.01.2023 року старший сержант ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 і надав медичну довідку про те, що він перебуває на стаціонарному лікуванні у комунальному підприємстві «Володимир-Волинське територіальне медичне об`єднання», з 11 січня 2023 року по теперішній час. Посадовими особами військової частини НОМЕР_1 був надісланий запит до КП «Володимир-Волинське територіальне медичне об`єднання» з метою підтвердження факту перебування старшого сержанта ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні. Факт перебування ОСОБА_1 на лікуванні не підтвердився.

2.3. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2023 року №77, було проведене службове розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли самовільному залишенню військової служби старшим сержантом ОСОБА_1 . В ході службове розслідування було встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 перебував поза місцем проходження військової служби протягом більше десяти діб (з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року). На підставі наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», старшому сержанту ОСОБА_1 за період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, було нараховане та виплачене грошове забезпечення за вищезазначений період на загальну суму 48 639 (сорок вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 35 копійок. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та рішення Міністра оборони від 23 червня 2022 року № 912/з/29, старшому сержанту ОСОБА_1 , за період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, було нарахована та виплачена додаткова винагорода на загальну суму 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень (акт службового розслідування від 30.01.2023 року № 355-вн).

2.4. По завершенню службового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 30 січня 2023 року № 200, «Про результати службового розслідування», в якому зазначено: старшому сержанту ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин накласти стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, сувора догана, притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі 138 639 (сто тридцять вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 35 копійок. До моменту закінчення службового розслідування та встановлення всіх фактів по даній справі, ОСОБА_1 було виплачено додаткову винагороду та індексацію грошового забезпечення, в наслідок чого в нього збільшилася сума збитків перед державою до 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок.

2.5. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2023 року № 86, старшого сержанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 24 березня 2023 року №124-РС з військової служби у відставку згідно підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я, на підставі висновку військово-лікарською комісії, про непридатність до військової служби, з виключенням з військового обліку.

2.6. Відповідно до пункту 4 розділу 34 наказу № 260 від 11.06.2008 року, затвердженого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року від № 638/15329, «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Аналогічним чином, не виплачуються премії військовослужбовцям за невихід на службу без поважних причин, у разі накладення дисциплінарного стягнення та в інших випадках.

2.7. Отримання безпідставно набутих коштів в сумі 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок старшим сержантом ОСОБА_1 , підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022 рік та 2023 рік.

2.8. У добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував кошти отримані без достатньої правової підстави, чим наніс збиток державі, в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок.

2.9. Представник позивача наголошує, що в діях старшого сержанта ОСОБА_1 , проглядаються умисні дії протиправного характеру, які полягають у грубому порушенні вимог статей 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, що привело до: а) нарахування та виплати додаткової винагороди на загальну суму 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень в період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та рішення Міністра оборони від 23 червня 2022 року №912/з/29; б) нарахування та виплати грошове забезпечення за період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року на загальну суму 48 639 (сорок вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 35 копійок, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; в) нарахування та виплати додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Позиція відповідача

2.10. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.02.2020 № 34, старшого сержанта за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади від 13 лютого 2020 року №35-РС па посаду командира міномету мінометної батареї 3-го механізованого батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 лютого 2020 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і визначено вважати таким, що з 13 лютого 2020 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

3.2. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2022 № 252 старший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування у госпіталь, військова частина НОМЕР_5 АДРЕСА_1 .

3.3. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2023 року №77, було проведене службове розслідування для встановлення причин та умов, які сприяли самовільному залишенню військової служби старшим сержантом ОСОБА_1 .

Згідно змісту акту службового розслідування від 30.01.2023 року № 355-вн в ході службове розслідування було встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 перебував поза місцем проходження військової служби протягом більше десяти діб (з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року).

3.4. 30.01.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 200 «Про результати службового розслідування відносно старшого сержанта ОСОБА_1 та покарання винних», в якому зазначено: Старшого сержанта ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин, грубе порушення вимог статей 11, 2, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, обов`язку військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків, неповідомлення свого безпосереднього командира про те, що з ним сталося притягнути до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накласти стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України - СУВОРА ДОГАНА, на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі 138639 (сто тридцять вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 35 копійок та на підставі пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 щомісячне преміювання за січень 2023 року не виплачувати та підставі пункту 5 розділу XVI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 щомісячне преміювання за січень 2023 року не виплачувати.

3.5. Судом також встановлено, що згідно акту службового розслідування від 30.01.2023 року № 355-вн та наказу командира військової частини НОМЕР_1 30.01.2023 року № 200 «Про результати службового розслідування відносно старшого сержанта ОСОБА_1 та покарання винних» визначено, що на підставі наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», старшому сержанту ОСОБА_1 за період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, було нараховане та виплачене грошове забезпечення за вищезазначений період на загальну суму 48 639 (сорок вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 35 копійок. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та рішення Міністра оборони від 23 червня 2022 року № 912/з/29, старшому сержанту ОСОБА_1 , за період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, було нарахована та виплачена додаткова винагорода на загальну суму 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень

3.6. Як повідомляє представник позивача, а також слідує з відомостей карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022 рік та 2023 рік, до моменту закінчення службового розслідування ОСОБА_1 було виплачено додаткову винагороду та індексацію грошового забезпечення, в наслідок чого в нього збільшилася сума збитків перед державою до 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок.

3.7. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2023 року № 86 старшого сержанта ОСОБА_1 було звільнено з військової служби наказом командира НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 24 березня 2023 року №124-РС з військової служби у відставку згідно підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я, на підставі висновку військово-лікарською комісії, про непридатність до військової служби, з виключенням з військового обліку.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

4.2. Так, згідно частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

4.3. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини 2 статті 1212 ЦК України).

4.4. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (частина 3 статті 1212 ЦК України).

4.5. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

4.6. Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 року у справі № 180/1735/16-ц зробив висновок про те, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України, як винятку із статті 1212 ЦК України, суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

4.7. У цій справі позиція позивача полягає у тому, що відповідачем допущено грубе порушення вимог статей 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби, що привело до: а) нарахування та виплати додаткової винагороди на загальну суму 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень в період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та рішення Міністра оборони від 23 червня 2022 року №912/з/29; б) нарахування та виплати грошове забезпечення за період з 03 жовтня 2022 року по 10 січня 2023 року на загальну суму 48 639 (сорок вісім тисяч шістсот тридцять дев`ять) гривень 35 копійок, відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»; в) нарахування та виплати додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення.

4.8. Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

4.9. Приписами частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

4.10. Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

4.11. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

4.12. Згідно статті 11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю ввести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

4.13. Відповідно до статті 16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

4.14. Згідно статей 26,27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

4.15. Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон № 160-IX).

4.16. Відповідно до статті 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

4.17. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

4.18. Так, у цій справі судом встановлено, що за результатами проведеного позивачем службового розслідування визначено, що відповідачу нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 171330,98 грн, які повинні бути відшкодовані ним як завдана шкода державі.

4.19. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

4.20. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (частина 2 статті 10 Закону № 160-IX).

4.21. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

4.22. Разом з тим, як встановлено під час розгляду адміністративної справи, відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої шкоди державі (у вигляді безпідставно набутих коштів) у розмірі 171330,98 грн. При цьому, жодних заперечень щодо розміру відшкодування відповідач під час розгляду справи не надав.

4.23. Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких заперечень та доказів з боку відповідача, суд дійшов висновку, що у справі достатньо доказів на підтвердження понесених позивачем збитків державі в особі військової частини НОМЕР_1 та невиплати їх у добровільному порядку.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

5.2. Позивачами доведено суду правомірність заявлених вимог, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо добровільного відшкодування відповідачем вартості завданої шкоди державі (у вигляді безпідставно набутих коштів) у розмірі 171330,98 грн.

5.3. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завданої шкоди державі (безпідставно набутих коштів) у сумі 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд не вбачає підстав для визначення конкретного рахунку, на який підлягає стягнути кошти, оскільки спосіб стягнення коштів та розрахункові операції між сторонами не входять до предмету позову та безпосередньо не впливають на належність у позивача права на отримання безпідставно набутих відповідачам коштів.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, суд не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завданої шкоди державі (безпідставно набутих коштів) у сумі 171 330 (сто сімдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 98 копійок.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач ОСОБА_1 (Чернівецька обл., Дністровський р-н., с. Вороновиця, паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Суддя О.В. Анісімов