Справа № 420/31259/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/31259/23
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

19.01.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №83 від 09 жовтня 2023 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (вих. № 312/23 від 14.02.2023) з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є суддею у відставці, з жовтня 2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. В лютому 2023 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області видано на ім`я позивачки довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на січень 2023 року.

З посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 та рішення Верховного Суду від 16 червня 2020 року у зразковій справі №620/1116/20, зауважує на тому, що позивачка, як суддя, яка вийшла у відставку з посади судді до завершення проходження кваліфікаційного оцінювання судді, має право на довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди діючого судді.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Однак, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів на підтвердження змін грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, які слугували підставою для визначення у довідці територіального управління державної судової адміністрації суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з 01.01.2023 року. За висновком суду, не знаходять свого відповідного обґрунтованого підтвердження і вимоги позивачки про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, оскільки представлена довідка про розмір грошового забезпечення станом на січень 2023 року не створює таких правових підстав.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. З наведеного слідує, що на позивачку, якій довічне грошове утримання судді у відставці було призначено за правилами абзацу 2 пункту 25 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402-VIII, поширюються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 цього Закону.

Апелянтка зауважує на тому, що судом першої інстанції необґрунтовано залишено поза увагою ту обставину, що на даний час розмір довічного грошового утримання позивачки як судді у відставці залишається не приведеним у відповідність до законодавства про судоустрій і статус суддів, чим порушуються гарантії, надані державою, у випадку виходу судді у відставку.

У відзиві Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечуючи обґрунтованість доводів та вимог апелянтки, відповідач зазначає, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначається на посаді судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом №1402-VIII, не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями, що надходять після 18 лютого 2020 року, виникає згідно статті 142 Закону №1402-VIII. Суддям у відставці, яким за зверненнями до 18.02.2020 року перерахунок проведено з 01.01.2020 року, виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди, а саме після 18 лютого 2020 року. Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для проведення позивачці довічного грошового утримання згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №312/23 від 14.02.2023 року, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 вересня 2018 року №2972/0/15-12 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Котовського міськрайонного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

З жовтня 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачки розрахований з суддівської винагороди у сумі 31716 грн.

Згідно представлених матеріалів з пенсійної справи, позивачка була переведена на пенсію за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в подальшому за заявою від 18 грудня 2018 року одержує довічне грошове утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачки розрахований з суддівської винагороди у сумі 47574 грн.

З січня 2019 року довічне грошове утримання судді у відставці позивачки було перераховано на підставі Довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 14.01.2019 року №5-124/19 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачки розрахований з суддівської винагороди у сумі 51867 грн.

З січня 2020 року довічне грошове утримання судді у відставці позивачки було перераховано на підставі Довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 27.12.2019 року №5-3471/19 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачки розрахований з суддівської винагороди у сумі 56754 грн.

Також, як свідчать матеріали пенсійної справи, 11.03.2020 року позивачка зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просила провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку просила враховувати Довідку Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області від 28.02.2020 року №5-583/20/5 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 19 лютого 2020 року у розмірі 113508 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.03.2020 року №669/11 у задоволенні поданої заяви позивачці було відмовлено. Згідно рішення УПФУ, підставою для його прийняття стала відсутність розробленого порядку для проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці у зв`язку із прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020.

Згідно даних АСДС, вказане рішення територіального органу пенсійного фонду оскаржено позивачкою в судовому порядку. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили в адміністративній справі №420/26004/21, відповідний адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду внаслідок пропуску позивачкою строку звернення до суду.

14 лютого 2023 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області видано ОСОБА_1 довідку за №312/23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2023 року.

Згідно виданої на ім`я позивачки Довідки, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508 грн., у тому числі:

посадовий оклад у розмірі 63060 грн.;

доплата за вислугу років (70%) 444142 грн.;

доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) 6306 грн.;

доплата за науковий ступінь 0,00 грн.;

доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, 0,00 грн.;

щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 0,00 грн.

02.10.2023 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просила провести перерахунок довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі довідки від 14.02.2023 року №312/23.

Подана заява позивачки розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві за принципом екстериторіальності та прийнятим рішенням від 09.10.2023 року за №83 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішення УПФУ обґрунтоване тим, що у 2023 році не відбулись зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якого встановлюється базовий розмір посадового окладу судді, не відбулися, а тому для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законні підстави відсутні.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частин 3, 4 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Слід враховувати, що відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року№ 3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України Рішенням від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Верховний Суд у Рішенні, яке набрало законної сили 07.08.2020 року у зразковій справі 620/1116/20, визначив, що набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивачки виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, так як зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, у своєму Рішенні Верховний Суд зауважив на тому, що забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність. Різниця у правах суддів у відставці на перерахунок їх довічного грошового утримання судді в залежності від проходження ними кваліфікаційного оцінювання під час перебування на посаді судді та (або) необхідності пропрацювати на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Повертаючись до обставин даної справи, колегія суддів звертає увагу на те, що довічне грошове утримання позивачки як судді у відставці призначалось, виходячи із розміру суддівської винагороди, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI. Після подальших перерахунків довічного грошового утримання як і на момент виникнення спірних правовідносин, довічне грошове утримання судді у відставці залишається не приведеним у відповідність до Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 та вимог статті 142 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VI, а саме у відповідність до відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Розмір суддівської винагороди відповідно до 142 Закону №1402-VI з метою визначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислений у Довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 14.02.2023 року за №312/23, яка згідно із положеннями Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 та частини 4 статті 142 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VI створює підстави для перерахунку довічного грошового утримання позивачки судді у відставці.

Висновки УПФУ, з якими помилково погодився суд першої інстанції, про те, що з січня 2023 року не відбулась зміна прожиткового мінімуму для працездатних осіб як правовий чинник, який впливає на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, не можуть бути прийняті до увагу як такі, що не відповідають фактичним обставин справи, з яких виникли спірні правовідносини. Як вже зазначалось, приведення у відповідність суддівської винагороди для обчислення позивачці щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відбулось згідно довідки територіального управління державної судової адміністрації від 14.02.2023 року за №312/23, яка правомірно представлена до УПФУ для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з цим, в контексті даних правовідносин позивачка просить перерахувати їй довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 року на підставі рішення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, оскільки, як було зазначено вище, підпунктом 4 пункту 24 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII передбачалось, що розмір посадового окладу судді з 01.01.2020 становить для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З цього приводу необхідно зазначити, що позивачка має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2023 року, оскільки відповідна суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у довідці від 14.02.2023 року за №312/23 визначена саме з цієї дати.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачка вийшла у відставку з посади судді до завершення проходження кваліфікаційного оцінювання суддів і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, колегія суддів доходить висновку про те, що рішення УПФУ про відмову у перерахунку позивачці (судді у відставці) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку.

В контексті спірних правовідносин, що виникли між сторонами, належним та ефективним способом відновлення порушених прав та інтересів позивачки є саме висновок суду про зобов`язання УПФУ здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищезазначеної довідки від 14.02.2023 року за №312/23, виданої Теруправлінням ДСА, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання з 01.01.2023 року.

Слід також враховувати, що у даному випадку відповідно до матеріалів справи, оспорюване рішення про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що обов`язок з перерахунку довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці має бути покладений саме на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Підсумовуючи наведене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову, наявність підстав для скасування рішення УПФУ із зобов`язанням відповідача провести позивачці перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки територіального управління державної судової адміністрації від 14.02.2023 року за №312/23.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №83 від 09 жовтня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.02.2023 року №312/23 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01 січня 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв