Справа № 320/28010/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Київ № 320/28010/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації»

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19 березня 2024 року Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (далі позивач/КП КМР «Київське міське БТІ») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 23 лютого 2024 року ВП № 49138996.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою про накладення штрафу від 23 лютого 2024 року ВП № 49138996, винесеною державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І. Л. за невиконання у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати рішення Шевченківського районного суду м. Києва, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-401/11 від 22 червня 2015 року, яким було зобов`язано: КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи, в якій зареєстровано право власності ОСОБА_1 на зазначене приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Софії Перовської, буд. 6/11 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверх включно (літера А), накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. З цією постановою позивач не погоджується, вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм та вимог Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню. Просить суд задовольнити позов.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2024 року, позовну заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

20 червня 2024 року зазначену позовну заяву було фактично передано судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 320/28010/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

29 серпня 2024 року до відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надійшла копія матеріалів виконавчого провадження, сформована в системі «Електронний суд» 27 серпня 2024 року.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року у справі № 2-401/11, серед іншого, зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи, в якій зареєстровано право власності ОСОБА_1 на зазначене приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверх включно (літера А).

Ухвалою Шевченківського районного суду від 16 квітня 2015 року визнано поважною причину щодо пропуску ОСОБА_2 строку на отримання виконавчого листа № 2-401/11 (провадження №2/2610/141/2012), виданого 21 травня 2013 року, та пред`явлення його до виконання. Видано ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа № 2-401/11 (провадження №2/2610/141/2012) від 27 листопада 2012 року, виданого 21 травня 2013 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року у цивільній справі № 2-401/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Національна академія наук України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, виключення загальної площі квартири із загальної площі нежилого приміщення, зобов`язання відновити інженерно-комунікаційні мережі та про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині виключення загальної площі квартири АДРЕСА_2 із загального розміру площі приміщення, площею 437,1 кв. м, яке зареєстроване за ОСОБА_1 , зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи, в якій зареєстровано право власності ОСОБА_1 на зазначені приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверх включно (літера А). Поновлено ОСОБА_2 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2-401/11 (провадження №2/2610/141/2012) від 27 листопада 2012 року, виданого 21 травня 2013 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року у цивільній справі № 2-401/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Національна академія наук України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, виключення загальної площі квартири із загальної площі нежилого приміщення, зобов`язання відновити інженерно-комунікаційні мережі та про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині виключення загальної площі квартири АДРЕСА_2 із загального розміру площі приміщення, площею 437,1 кв. м, яке зареєстроване за ОСОБА_1 , зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи, в якій зареєстровано право власності ОСОБА_1 на зазначені приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверх включно (літера А).

22 червня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 27 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження № 49138996.

Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 23 лютого 2023 року ВП №49138996 за невиконання рішення суду без поважних причин відповідно до статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цієї постанови, позивач звернувся з цим позовом до суду, з приводу чого суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями частин першої - третьої статті 63 Закону № 1404-VIII, згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що не виконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішенням про накладення штрафу має бути встановлено факт не виконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 № 554/13475/15-ц.

Тобто, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

У спірній постанові від 23 лютого 2024 року зазначено, що постановою державного виконавця від 27 жовтня 2015 відкрито виконавче провадження, боржнику надано строк для самостійного виконання виконавчого документа, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Державним виконавцем на адресу боржника неодноразово направлялись вимоги щодо виконання виконавчого документа. Станом на сьогоднішній день виконавчий документ боржником не виконано, будь-яких доказів виконання боржником не надано.

Так, матеріали справи свідчать про те, що позивачем не було виконано рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2-404/11.

На думку, суду позивачем задля виконання судового рішення не було вчинено всіх можливих дій, спрямованих на відновлення порушених прав та інтересів відповідача.

Позивачем в адміністративному позові зазначено, що позивач не може виконати рішення з поважних незалежних від нього причин.

До вказаного ствердження позивача суд ставиться критично з огляду на наступне.

Наводячи підстави неможливості виконання рішення суду, позивач не подавав доказів вчинення дій, спрямованих на те, щоб посприяти виконанню рішення, або за наявності підстав зупинити проведення виконавчих дій чи відстрочити/розстрочити виконання судового рішення. Не вчиняв, жодних дій, які б були спрямовані на виконання рішення суду у строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, суд робить висновок, що боржник (позивач) не виконав рішення суду від 27 листопада 2012 у справі № 2-401/11 без поважних причин.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що відповідач, приймаючи оскаржену постанову ВП № 49138996 від 23 лютого 2024 року про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень, тому підстави для скасування спірної постанови відсутні.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.