Справа № 420/34357/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/34357/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

16.02.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Чорноморського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідь №а-37/6/5120-23/5120/31-23 від 19.10.2023) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі, без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, з зазначенням особливої відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон - відомостей про неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (сьома, восьма і дев`ята сторінки) відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі, без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, з зазначенням особливої відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон - відомостей про неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (сьома, восьма і дев`ята сторінки) відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

В обґрунтування позову зазначено, що у жовтні 2023 року позивачка звернулась до органу міграційної служби України із заявою оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі, без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього.

З огляду на те, що міграційна служба відмовляє у задоволенні вказаних вимог, чим порушує конституційне право на вільне пересування та вільне залишення території України, а також право на ім`я (в контексті про неприйнятність втручання держави у приватне та сімейне життя), позивачка вимушена звернутись із цим позовом за захистом цих прав в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів ЄДДР, порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентує Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та прийнятими на його виконання Урядовими актами. Правове регулювання спірних правовідносин свідчить про те, що з 20 грудня 2016 року припинено прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, а оформлення, видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон є неможливим без обробки персональних даних особи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги, апелянтка зазначає, що під час вирішення спору по суті судом першої інстанції помилково не враховано, що відсутність у заявниці паспорту для виїзду за кордон порушує гарантії, надані державою та передбачені Конституцією України, на свободу та вільне пересування.

Наполягає на необґрунтованому не врахуванні судом першої інстанції тієї обставини, що вимоги позивачки про оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон без надання згоди на збір та обробку персональних даних у системі Єдиного Демографічного реєстру основуються на Конституції України, конвенційному законодавстві та безпосередньо на дотриманні принципу заборони втручання держави у приватне та сімейне життя суб`єкта персональних даних, а отже є цілком правомірними.

Висновуючись про неможливість оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон без обробки персональних даних особи, суд першої інстанції не проаналізував можливість застосування інших підстав використання персональних даних для оформлення та видачі паспорту і отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон іншого зразка (раніше встановленої форми) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Апелянтка додає, що чинним законодавством України не врегульовано питання стосовно наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, а досягнення демократичного принципу щодо невтручання у приватне та сімейне життя можливо реалізувати, застосувавши як норми прямої дії Конституції України так і норми Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року №719-V. При цьому, норми цього Положення є чинними, надають право на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування засобів реєстру, УНЗР та не передбачають надання обов`язкової згоди на збір та обробку персональних даних при оформленні документів, що посвідчують особу, у тому числі паспорту для виїзду за кордон.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянтки, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 04.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Чорноморського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон відповідно до постанови Верховної Ради України №719-V від 23.02.2007 р., яким затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

У заяві також зазначено про те, що заявницею не надається згода на збір і обробку своїх персональних даних, а також про категоричну заборону передачі будь-яких даних про себе, у тому числі персональної та біометричної інформації, до Єдиного державного демографічного реєстру, формування унікального номеру запису у реєстрі (УНЗР) та будь-яких інших ідентифікаторів: цифрових, штрих-кодових, QR-кодових, біометричних тощо, використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

До заяви додано, серед іншого: паспорт громадянина України; свідоцтва про народження дітей, фотокартки, документи про оплату державного мита.

Розглянувши заяву, Чорноморський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у листі від 19.10.2023 року №а-37/6/5120-23/5120/31-23 вказав на відсутність правових підстав для оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон відповідно до постанови Верховної Ради України №2503-ХІІ, адже відповідно до чинних положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI та постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року №152 паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій. ДМС України та її територіальними органами здійснюється обробка персональних даних виключно для виконання повноважень, а не за умови надання згоди на обробку персональних даних суб`єктом персональних даних.

У листі від 27.10.2023 року за №А-616/6/5101-23/5100.4.7/854-23 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області на відповідну заяву, з посиланням на приписи Закону №5492-VI та Порядку №152, повідомило позивачці про неможливість внесення до паспорта громадянина України для виїзду за кордон інформації про неповнолітніх дітей та роз`яснило про необхідність, у такому випадку, оформити паспорт громадянина України для виїзду за кордон на кожну дитину окремо.

Не погоджуючись із висновками відповідачів, посилаючись на неправомірність їх дій (рішень), позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Оспорюваним у цій справі є право позивачки на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних та засобів Єдиного державного демографічного реєстру і передачі персональних та біометричних даних до нього.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI.

За визначенням, наведеним у статті 4 Закону України Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI, Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до частини 1 статті 10 вказаного Закону внесення інформації до ЄДДР здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в ЄДДР та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в ЄДДР є незмінним.

Одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів ЄДДР, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про Єдиний держаний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, містять безконтактний електронний носій.

Згідно із частинами першою-другою статті 14 вказаного Закону форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про Єдиний держаний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Бланки документів, які не містять безконтактного електронного носія, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Згідно із частиною 2 статті 15 цього Закону бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом (частина 1 статті 16 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 4, 5 статті 16 цього Закону головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів.

Нормами статті 7 вказаного Закону визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи.

Вказана інформація є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентує Закон України «Про Єдиний держаний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та прийнятими на його виконання Урядовими постановами, а саме:

постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» №152 від 07 травня 2014 року;

постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації» №784 від 18 жовтня 2017 року;

постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи» №669 від 26 листопада 2014 року.

Закон України «Про Єдиний держаний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлює вимоги щодо оформлення не тільки паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а й інших документів, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також їх спеціальний статус.

Усі документи, які перелічено в частині 1 статті 13 цього Закону, за винятком посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України та посвідчення водія, повинні містити безконтактний електронний носій, за фактом виготовлення якого до Реєстру підлягають внесенню відомості про особу та документ (серія, номер, дата персоналізації), щодо якого прийнято рішення про його оформлення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» від 07 травня 2014 року №152 встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 20 грудня 2016 року припиняється. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 20 грудня 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Пунктом 2 Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №669 , визначено, що у разі оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, картки мігранта отримуються відцифровані відбитки пальців рук і вносяться до Реєстру.

Правильно аналізуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, судом першої інстанції вірно зазначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів ЄДДР, порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентує Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та прийняті на його виконання Урядовими постановами, а саме: постановою Кабінету Міністрів України №152 від 07.05.2014 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон»; постановою Кабінету Міністрів України №784 від 18.10.2017 року «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації»; постановою Кабінету Міністрів України №669 від 26.11.2014 року «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи».

Усі документи, які перелічено у статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», за винятком посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України та посвідчення водія, повинні містити безконтактний електронний носій, за фактом виготовлення якого до Реєстру підлягають внесенню відомості про особу та документ (серія, номер, дата персоналізації), щодо якого прийнято рішення про його оформлення.

Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься лише у паспорті громадянина України.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Прийняття документів та оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, припинено з 20.12.2016 року, через що є відсутніми законні підстави для видачі позивачці паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія.

Щодо позовної вимоги оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на підставі Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-V варто зазначити, що відповідно до пункту 7 постанови зразок паспорта затверджується Кабінетом Міністрів України. Проте фактично бланки таких паспортів станом на сьогоднішній день не виготовляються у зв`язку з втратою чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження технічного опису та зразка бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон та внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 26 червня 2007 року №858.

Судом першої інстанції правильно зауважено на тому, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки зазначене рішення суду не стосується спірного питання щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Також, приписи статті 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI, яка передбачає, що у разі відсутності інформації, передбаченої пунктами 3, 6, 9-14 частини першої цієї статті, вноситься відповідна відмітка, на позивачку не розповсюджується.

Висновки суду першої інстанції відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 червня 2021 року у справі №0240/3048/18-а, від 08 грудня 2022 року у справі №380/6916/20.

Відповідно до статті 35 Конституції України право на свободу світогляду і віросповідання, але також визначено, що церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви; ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Стаття 68 Конституції України передбачає обов`язок кожного щодо неухильного додержання Конституції України та законів України.

Згідно із статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Враховуючи викладене, беручи до уваги норми чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, з огляду на те, що паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, оформлення та видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон є неможливим без обробки персональних даних особи, а захист та безпека цих даних гарантується, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що під час вирішення поданої заяви відповідач діяв обґрунтовано, в межах своїх повноважень та у відповідності до закону. В свою чергу, доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обґрунтованого підтвердження не знаходять.

Оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв