Справа № 2518/2-а-13467/11
Суддя: Кравчук М. В.
Дата ухвалення: 2024-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №6-а/743/4/24
УХВАЛА

25 вересня 2024 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Воєдило О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ріпки заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.09.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.04.2012 р. у справі № 2518/2-а-13467/11 з ОСОБА_2 на правонаступника, онуку позивача, заявника ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.04.2012 р., яка набрала законної сили 31.10.2013 р. у адміністративній справі № 2518/2-а-13467/11 було задоволено позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії. Заборгованість пенсійного органу за вказаним рішення перед ОСОБА_2 станом на дату подання заяви складає 6433, 87 грн, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас заявник є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, тому просить замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Справу передано головуючому судді 17.09.2024 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.09.2024 р. призначено розгляд заяви у відкритому судовому засіданні на 25.09.2024 р.

23.09.2024 р. від заявника надійшла заява про зміну предмета заявлених вимог, зареєстрована за вх. № 3848/24, у якій заявник заявляє про зміну предмету заяви з заміни стягувача у виконавчому провадженні на підставі ст. 379 КАС України на заміну позивача у справі № 2518/2-а-13467/11 на підставі ст. 52 КАС України.

Зміну предмету заяви заявник обґрунтовує тим, що судове рішення до примусового виконання позивачем за його життя не зверталось, а тому заміна стягувача поза межами виконавчого провадження не є можливою.

23.09.2024 р. від представника заявника надійшла заява, зареєстрована за вх. № 3847/24, про розгляд заяви без його участі, із зазначенням про підтримання вимог, викладених в заяві про зміну предмету заявлених вимог.

Заявник у судове засідання не з`явилася. 24.09.2024 р. подала до суду заяву, зареєстровану за вх. № 3891/24, про розгляд заяви без її участі за наявними у справі доказами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття судом зміни предмета заяви, суд зауважує, що така зміна розділом IV КАС України, що регламентує процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, не передбачена.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити підстави заяви (клопотання, заперечення).

В той же час, заява не містить посилань на відповідні правові підстави для зміни предмета заяви, тобто на процесуальні норми, якими передбачено право заявника на зміну предмета заяви.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, заява про зміну предмета заяви підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Вказане не позбавляє заявника права на звернення до суду з самостійною заявою про заміну позивача.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2024 р. (справа № 640/17335/21), яким зауважено, що процесуальне законодавство не дає суду можливості допускати заміну сторони в адміністративній справі в порядку процесуального правонаступництва після завершення розгляду справи по суті, оскільки після прийняття рішення у справі заміна сторони правонаступником можлива лише в порядку статті 379 КАС України.

Дослідивши письмові докази в частині первісно поданої заяви, суд зважає на таке.

Судом встановлено, що постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.04.2012 р., яка набрала законної сили 31.10.2013 р., ухваленою у адміністративній справі за № 2518/2-а-13467/11, адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо непроведення перерахунку та виплати додаткової пенсії та доплати до пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.01.2011 р. по 22.07.2011 р.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області з 15.01.2011 р. по 22.07.2011 р., перерахувати та виплатити ОСОБА_2 : додаткову пенсію в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за виключенням виплачених сум за вказаний період; доплату до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», за виключенням виплачених сум за вказаний період.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2024 р. до ОСОБА_1 заявник є спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 недоотриманої виплати в сумі 6433, 87 грн, яка нарахована згідно постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.04.2012 р. по справі № 2518/2-а-13467/11, належних спадкодавцю згідно довідки № 2500-0401-5/9484, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08.02.2024 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що ключовим питанням у такій категорії справ є не тільки наявність підстав для правонаступництва у спірних відносинах та можливість заміни стягувача у виконавчому провадженні у зв`язку зі смертю позивача (стягувача), а також і ефективність обрання заявником способу захисту права на виплату недоотриманих сум коштів, шляхом звернення до суду у порядку статей 52, 379 КАС України.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії та соціальних виплат в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду, в тому числі, у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 284/252/17 (позов про стягнення з органу пенсійного фонду у порядку спадкування неодержані за життя спадкодавиці (матері позивача) підвищення до пенсії й додаткової пенсії, щорічної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування), а також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08.04.2022 р. у справі № 428/3913/20 (позов про стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера в порядку спадкування), від 30.11.2022 р. у справі № 638/19167/19 (спір щодо стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера).

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне вказати, що тільки у змагальному судовому процесі суд відповідної юрисдикції має можливість, зокрема, встановити, необхідні для вирішення спору щодо виплати неодоотриманої за життя суми соціальної виплати, фактичні обставини.

З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але не одержаних за життя особи сум соціальних виплат, вказане процесуальне питання, у випадку відмови органу соціального захисту у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої соціальної виплати, не може бути вирішений за правилами статей 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 28.11.2023 р. у справі № 420/244/20, від 05.12.2023 р. у справі № 420/18164/21 та від 15.12.2023 р. у справі № 805/2628/18-а.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину набула право на 6433, 87 грн заборгованості з пенсійних виплат. Відтак реалізація цього права з 22.06.2024 р. (так само як і у питання отримання нарахованих за життя пенсіонера, але не виплачених поточних пенсійних сум) перебуває у площині спадкових правовідносин та не стосується процесуальних правовідносин, що існували між спадкодавцем та пенсійним органом свого часу.

З 22.06.2024 р. між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області виникли нові правовідносини, у яких у пенсійного органу виник обов`язок виплати заявнику успадкованих коштів, а у заявника, відповідно, виникло право на їх отримання.

Безспірність цього права, так само як і правомірність дій/бездіяльності органу державної влади щодо виплати коштів у спадкових правовідносинах входить до предмета доказування в межах повноцінного судового розгляду, де суд повинен здійснити оцінку доказів у їх сукупності на користь тієї чи іншої сторони спору, тобто у позовному провадженні.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки належним способом захисту порушених прав заявника, як спадкоємця, є звернення в порядку цивільного судочинства до пенсійного органу з позовом про стягнення коштів.

Керуючись статтями 167, 243, 248, 256, 294, 379 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну предмета заяви повернути особі, що її подала, без розгляду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М. В. Кравчук