Справа № 260/5758/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/5758/24 пров. № А/857/23092/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Запотічного І.І.

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Криворучко Л.С., Карпович А.П.;

від відповідача - Гончаров В.В.;

від третьої особи - Кудінова О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.09.2024р. про відмову в вжитті заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності (суддя суду І інстанції: Дору Ю.Ю.; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 10.09.2024р. м.Ужгород; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2024р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (Т.1, а.с.188-191).

Розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову проведено судом в порядку ч.1 ст.154 КАС України без повідомлення учасників справи.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, її оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким подану заяву про забезпечення позову задовольнити (Т.1, а.с.198-226).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірна ухвала сприяє дії рішенню Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури /КДКА/ Закарпатської обл., яким її повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів. Така ситуація порушує її право на працю, призводить до втрати єдиного джерела доходів.

Наголошує на тому, що КДКА Закарпатської обл. не утворено відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; юрисдикція цього органу не поширюється на адвоката Криворучко Л.С., робочим місцем якої є м.Київ; повноваження КДКА Закарпатської обл. в силу імперативу ч.2 ст.50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» припинилися в грудні 2022 року; підкреслює наявність прямої заборони КДКА Закарпатської обл. здійснювати дисциплінарне провадження, в тому числі повторний розгляд дисциплінарної скарги відносно адвоката ОСОБА_1 .

Також в підтвердження своєї позиції апелянт викладає хронологічний розгляд скарги ОСОБА_2 , яка підлягала розгляду виключно КДКА м.Києва, однак була перенаправлена до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури /ВКДКА/, яка її скерувала до відповідача КДКА Закарпатської обл.

У свою чергу, КДКА Закарпатської обл. прийняла рішення від 23.11.2023р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яке було в судовому порядку скасовано.

Незважаючи на позицію судів, відповідач знову порушив дисциплінарну справу щодо адвоката ОСОБА_1 і повторно притягнув її до відповідальності своїм рішенням від 28.08.2024р., застосувавши дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Таким чином, її двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності нелегітимним органом за одне і теж саме порушення.

Апелянт покликається на приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.19, ч.1 ст.61 Конституції України, рішення Європейського Суду з прав людини, ч.2 ст.2, ч.2 ст.6 КАС України; підкреслює існування колізії між нормами права, необхідність трактування норм законодавства, що допускають неоднозначне чи множинне тлумачення, на користь особи.

З огляді на викладені обставини, апелянт вважає застосування заходу забезпечення у вигляді зупинення дії акту індивідуального характеру рішення відповідача від 28.08.2024р., співмірним із заявленими позовними вимогами, а також таким, що відповідає завданню адміністративного судочинства.

13.09.2024р. представником апелянта ОСОБА_3 подано доповнення до апеляційної скарги, в якому останній просить врахувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024р. у справі № ЗП/260/44/24 (Т.1, а.с.232-237).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Окрім цього, після завершення апеляційного розгляду 24.09.2024р. на адресу апеляційного суду надійшов засобами поштового зв`язку відзив третьої особи ВКДКА на подану апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника на підтримання поданої скарги, заперечення представників відповідача і третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням КДКА Закарпатської обл. від 28.08.2024р. притягнуто адвокатку Криворучко Л.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4676/10, видане 24.11.2011р. згідно рішення Київської обласної КДКА № 229 від 16.11.2011р.) до дисциплінарної відповідальності; застосовано до адвокатки Криворучко Л.С. дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України (Т.1, а.с.14-16).

31.08.2024р. (реєстраційна позначка суду першої інстанції 02.09.2024р.) за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати спірне рішення КДКА Закарпатської обл. від 28.08.2024р. (Т.1, а.с.1-12).

09.09.2024р. (реєстраційна позначка суду першої інстанції 09.09.2024р.) за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просила зупинити дію рішення КДКА Закарпатської обл. від 28.08.2024р., яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України (Т.1, а.с.132-139).

В обґрунтування вказаного клопотання покликалася на те, що скарга ОСОБА_2 підлягала розгляду виключно КДКА м.Києва, однак була в кінцевому підсумку перенаправлена до відповідача КДКА Закарпатської обл. Незважаючи на судові рішення, відповідач повторно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме порушення.

При цьому наголошувала на існуванні очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; запропонований спосіб забезпечення є допустимим та співмірним.

Згідно оскаржуваної ухвали від 10.09.2024р. мотивами відмови в задоволенні вищевказаного клопотання є ненадання позивачем належних доказів на підтвердження наявності підстав, передбачених ст.150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Так, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що виключно шляхом задоволення цієї заяви про забезпечення позову відновиться порушене її право на працю та на достатній життєвий рівень.

Аналізуючи норму ч.1 ст.42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд вказав на те, що відмова від зупинення дії оскаржуваного рішення перш за все передбачає ефективний спосіб захисту, відсутність зловживань будь-якої особи у розгляді скарги.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом зупинення оскаржуваного рішення про позбавлення права заявника на зайняття адвокатською діяльністю, необхідно враховувати інтереси всіх сторін у справі. Зупинивши оскаржуване рішення без оцінки ознак протиправності цього рішення, що можливо лише при розгляді справи по суті, суд фактично вирішує позовні вимоги по суті наперед та відновлює право заявника на заняття адвокатською діяльністю, без розгляду справи по суті.

Аналізуючи підстави забезпечення позову, які приведені заявником, суд дійшов висновку про відсутність, на даній стадії судового розгляду, очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення про позбавлення заявника права на зайняття адвокатською діяльністю. Суд також вважає, що заявником не наведено мотивів, відповідно яким відмова у зупиненні дії оскаржуваного рішення може істотно ускладнити чи не унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника.

Окрім іншого, заявником не надано жодних документів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів.

Також у разі забезпечення позову шляхом визначеним заявником судом фактично буде ухвалено рішення щодо вирішення спору по суті наперед.

Крім цього, наведені заявником доводи в обґрунтування заяви про забезпечення позову не свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову та відсутні будь-які докази, у зв`язку із чим суд робить висновок про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в спосіб, заявлений заявником.

Враховуючи в сукупності обставини справи, колегія суддів приходить до переконливого висновку про наявність вагомих підстав для вжиття заходів забезпечення позову і недотримання судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали вимог ст.150 КАС України.

Наведений висновок обґрунтовується наступним.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із змісту вимог ч.2 ст.151 КАС України слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Системний аналіз ст.150 КАС України дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Із змісту роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», слідує, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2019р. у справі № 826/10936/18 та від 30.09.2019р. у справі № 420/5553/18.

Як вбачається зі змісту заявленого клопотання ОСОБА_1 , необхідність вжиття заходів забезпечення позову мотивована наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову: очевидними є ознаки порушення прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася до суду, спірним рішенням відповідача.

Колегія суддів вважає, що з огляду на обставини справи, наявність судових рішень в справі № 260/0589/23 та оскарження в судовому порядку повторного рішення відповідача від 28.08.2024р. про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, доводи заяви про забезпечення позову є обґрунтованими.

Зокрема, 31.08.2024р. (реєстраційна позначка суду першої інстанції 02.09.2024р.) за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати спірне рішення КДКА Закарпатської обл. від 28.08.2024р., яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Окрім цього, рішення від 28.08.2024р. прийнято відповідачем стосовно ОСОБА_1 після оскарження в судовому порядку попереднього аналогічного рішення відповідача від 23.11.2023р.

Так, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.02.2024р. в справі № 260/10589/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2024р., позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано протиправними та скасовані рішення КДКА Закарпатської обл. від 02.11.2023р. про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката Криворучко Л.С.; рішення КДКА Закарпатської обл. від 23.11.2023р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ; зобов`язано КДКА Закарпатської обл. повторно розглянути скаргу ОСОБА_2 , яка надійшла супровідним листом ВКДКА № 1811 від 18.10.2023р. з врахуванням правової оцінки, наданої судом в рішенні; стягнуто з КДКА Закарпатської обл. на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Згідно постанови апеляційного суду в цій справі відповідач, порушивши процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності та розгляд дисциплінарної справи (здійснив дисциплінарне провадження з порушенням підвідомчості, визначеної ч.3 ст.33 Закону № 5076-VI, не надіслав позивачу скаргу, рішення про порушення дисциплінарної справи, довідку члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складену за результатами перевірки, завчасно не повідомив позивача про місце, день і час засідання), допустився грубого порушення принципу правової (справедливої) процедури, позбавив позивача права на захист, та в розумінні того, що КДКА є квазісудовим органом у системі Національної асоціації адвокатів України, права на належний судовий захист.

Отже, суд апеляційної інстанції констатував помилковість розгляду дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 відповідачем КДКА Закарпатської обл.

Предметом оскарження у розглядуваній справі є рішення КДКА Закарпатської обл. від 28.08.2024р., яким адвоката Криворучко Л.С. повторно притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі скарги ОСОБА_2 .

Апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що КДКА Закарпатській обл. повторно порушено дисциплінарну справу відносно адвоката Криворучко Л.С. після скасування судом аналогічного рішення КДКА Закарпатської обл. з підстав порушення підвідомчості розгляду дисциплінарного провадження (справа № 260/10589/23).

У вказаній справі (260/10589/23) учасниками є ті ж особи, що й у справі, що розглядається, зокрема, адвокат Криворучко Л.С. та КДКА Закарпатської обл., третя особа ВКДКА.

Вказане судове рішення у справі № 260/10589/23 набрало законної сили і згідно ч.1 ст.370 КАС України є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Поза сумнівом, на підставі згаданого рішення позивач не зможе займатися адвокатською діяльністю, що безпосередньо впливає на її права та інтереси.

Не вирішуючи наперед питання правомірності рішення КДКА Закарпатської обл. від 28.08.2024р., апеляційний суд зауважує, що КДКА Закарпатської обл., як суб`єкт владних повноважень, повинен з надзвичайною обережністю підходити до вирішення таких чутливих питань, які пов`язані із притягненням адвоката до дисциплінарної відповідальності та враховувати при цьому існуючу судову практику, щоб максимально мінімізувати можливі негативні наслідки своїх рішень.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача та її представника про те, що як розгляд дисциплінарної справи, так і ймовірні негативні наслідки дисциплінарного провадження щодо адвоката ОСОБА_1 впливають на реалізацію цією особою права на працю у вигляді здійснення нею адвокатської діяльності, а у випадку зупинення чи позбавлення права на зайняття такою діяльністю особа може бути позбавлена єдиного джерела існування.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних позивачем рішень може призвести до порушення її конституційного права на працю, суттєво вплинути на майнове становище та ділову репутацію, що істотно ускладнить або навіть унеможливить здійснення ефективного захисту та поновлення її прав і законних інтересів у разі визнання їх судом порушеними.

Зупинення адвокатської діяльності позивача є втручанням в її конвенційні права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в частині права на працю. Таке втручання може бути обґрунтованим виключно у разі його правомірності, тобто після надання судом оцінки правомірності оскаржуваних рішень.

Разом з тим, зважаючи на те, що вказане рішення порушує її право на працю, а також зачіпає права третіх осіб, що звертаються з метою отримання адвокатських послуг, а, відтак, невжиття заходів забезпечення позову може потягнути настання таких негативних наслідків, як спричинення шкоди діловій та професійній репутації.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Здійснюючи реальну оцінку співмірності та адекватності застосованих заходів забезпечення позову, колегія суддів враховує співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Твердження відповідача і третьої особи про те, що застосовані судом заходи забезпечення позову в цій справі є рівнозначними вирішенню спору по суті, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції перевіряє виключно наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, прямо передбачених ст.150 КАС України; протиправність/правомірність оскаржуваного рішення КДКА Закарпатської обл. не перевірялася і може бути встановлена тільки на підставі з`ясування всіх фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, що здійснюється судом при ухваленні рішення за результатами розгляду позовних вимог по суті.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст.151 КАС України з підстав очевидності ознак порушення прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася до суду, спірним рішенням відповідача.

При цьому, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland), відповідно до яких поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст.6 КАС України, ст.17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На цій підставі колегія суддів формує висновок про те, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, на відповідність їх вимогам ч.2 ст.150 КАС України і, як наслідок, судом не застосовані заходи забезпечення позову за наявності підстави, визначеної ч.2 ст.150 КАС України.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність і необґрунтованість висновків винесеної ухвали про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову, а тому вважає, що ухвала судом постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм процесуального права, що привело до помилкового вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.

В силу приписів ст.139 КАС України правові підстави для розподілу понесених судових витрат в цьому апеляційному провадженні є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.09.2024р. про відмову у вжитті заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 260/5758/24 - скасувати та винести нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської обл. від 28.08.2024р. про притягнення адвокатки Криворучко Лариси Сергіївни до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключення з Єдиного реєстру адвокатів України до вирішення справи судом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Дата складання повного тексту судового рішення: 25.09.2024р.