Справа № 160/9395/24
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2024 року Справа № 160/9395/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
за участі секретаря судового засідання: Осуховської Ж.С.,
представника позивача: Біднягіної К.В.
представника відповідача: Бережної К.І.
11.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Позовна заява мотивована тим, що документальна позапланова виїзна перевірка була проведена ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 11.09.2023 року за № 4154-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» на підставі п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1.2, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 п.п. 69.2 п. 69 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
На думку позивача, позапланова виїзна перевірка була проведена з порушеннями п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Під час проведення перевірки відповідачем не було встановлено порушень щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість у червні 2023 року у сумі 182954 грн., яке виникло у попередніх податкових періодах, а саме: у квітні 2023 року, за рахунок придбання ПММ для використання автомобілю Рено, послуг оренди спецтранспорту, придбання вибухових робіт свердловинними зарядами без подріблення негабариту. У Додатку 2 до податкової декларації з ПДВ за червень 2023 року зазначено, що під час формування податкової декларації було використано суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) звітний (податковий період), у якому виникло значення квітень 2023 року. За даними Акту перевірки, жодного порушення щодо декларування підприємством суми від`ємного значення 182954 грн. за рахунок придбання ПММ, використання автомобілю РЕНО, послуг оренди спецтранспорту, придбання вибухових робіт свердловинними зарядами без подрібнення негабариту відповідачем не встановлено. Інформація щодо придбання вибухових робіт свердловинними зарядами без подрібнення негабариту під час проведення перевірки не випробовувалася. Натомість, відповідачем проводилася перевірка щодо підстав понаднормового використання та списання дизельного палива спецобладнання в господарській діяльності позивача за період: березень - червень 2023 року. При проведенні розрахунків лише брались до уваги, надані Товариством акти списання пального, наказ від 30.09.2020 №14-02 «Щодо встановлення норм витрат пального дробильно-сортувального обладнання», табелі відпрацьованого часу по підприємству за період з березня по червень 2023 року. Проте, не взято до уваги такі документи, як наказ від 12.10.2020 № 22 «Про встановлення коригуючих коефіцієнтів норм витрат пального дробильно-сортувального обладнання», відповідно до якого в залежності від таких факторів, як пора року, швидкість вібраційного живильника, ширина розвантажувальної щилини дробарки (CSS), використання футеровок Coarse «С», Extra Coarse «ЕС», швидкості стрічкового живильника, витрати пального в залежності від коригуючого коефіцієнту збільшуються від 4 до 10 відсотків. Одночасно з цим не взято до уваги і графік роботи виробництва, який має дві зміни, у кожній з яких працює по два машиніста. Контролюючим органом протиправно не взято до уваги наказ від 01.03.2019 року № 01/03-2019 «Про встановлення графіка роботи виробничої ділянки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ». Щодо наказу № 22 від 12.10.2020 року «Про встановлення коригуючих коефіцієнтів норм витрат пального дробильно сортувального обладнання», відповідач формально перераховує його дані щодо встановлення коригуючих коефіцієнтів, проте фактично не бере їх до уваги. Як наслідок, з посиланнями на акти списання палива, зазначає, що вказані акти не містять інформацію щодо застосування коефіцієнтів. ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» зазначає, що під час проведення перевірки, відповідачем неправомірно витребовувалися документи та їх копії, пояснення за період, що не входить в межі перевірки. Також, позивач посилається, що направлення на перевірку від 08.09.2023 року № 5521, яке було видано головному державному інспектору ГУ ДПС у Дніпропетровської області Бриліній Яніні 08.09.2023 року, в той час, коли сам наказ на проведення перевірки №4154-П був прийнятий 11.09.2023 року, тобто датою пізніше, ніж направлення на проведення перевірки.
Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.05.2024. Останнє судове засідання у справі відбулось 17.06.2024.
У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.05.2024, представники позивача та відповідача надали свої пояснення з приводу позовних вимог та заперечень. Засідання відкладено на 28.05.2024 з метою надання можливості відповідачу надати письмову відповідь на питання та документи.
17.06.2024, у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 17.06.2024, заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Основний вид господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» за КВЕД 08.11 - добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.
Перевірка проводилась з 11.09.2023 -15.09.2023. З 18.09.2023-19.09.2023 на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 14.09.2023 року № 4199-п термін проведення перевірки продовжувався.
За результатом вказаної перевірки складено Акт № 3377/04-36-07-14-04/30735166 від 26.09.2023 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» щодо дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні за червень 2023 року від`ємного значення з ПДВ у сумі 182954 грн., з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків».
За висновками Акта перевірки вбачається наступні порушення:
- п.44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, з урахуванням ч. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік», п. 1,2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88 від 24.05.1995, по декларації за червень 2023 року занижено податок на додану вартість (ряд 18) на суму 442 796 грн. та завищено суму від`ємного значення з ПДВ (ряд. 21 декларації) на 182954 грн.;
Позивач скористався правом адміністративного оскарження.
09.11.2023 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято:
ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» було подано скаргу до ДПС України на вказані податкові повідомлення рішення.
Рішенням ДПС України від 20.02.2024 року № 4469/6/99-00-06-01-04-06 «Про результати розгляду скарги», яким оскаржуване ППР № від 09.11.2023 року скасовано в частині застосування 66569,40 грн. штрафних санкцій, а в іншій частині зазначене ППР та ППР від 09.11.2023 року № , № залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

З урахуванням розгляду скарги, ГУ ДПС у Дніпропетровській області 22.02.2024 року було прийнято нове податкове повідомлення-рішення № за формою «Р», яким до ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» застосовано суму грошового зобов`язання 443 796 грн та штрафних санкцій 44 379,6 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Податковий кодекс України (далі - ПК України, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт1.1. статті 1 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами першим - третім пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 200.11 статті 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №803/1437/14, від14.11.2018 у справі №808/2911/17, від19.03.2020 у справі №460/2939/18, від22.09.2020 у справі №520/8836/18, від21.02.2020 у справі №826/17123/18, від 19.02.2021 року у справі № 821/1235/17, від 21.07.2021 року у справі №420/2382/20, сформовані висновки щодо тлумачення норми підпункту 78.1.8 ПК України свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки: перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість; друга - подання декларації з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. При цьому у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України. Вживання в тексті норм підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, та пункту 200.11 статті 200 ПК України словосполучень «відшкодування з бюджету податку на додану вартість», «сума бюджетного відшкодування» поряд із «від`ємне значення з податку на додану вартість» свідчить про те, що встановлена підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України умова перевищення 100 тис. гривень як підстава для проведення позапланової документальної перевірки стосується від`ємного значення з податку на додану вартість як окремого від суми бюджетного відшкодування показника податкового обліку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, предметом документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» є виключно законність декларування від`ємного значення, яке становить більше 100 тис. гривень станом на кінець звітного (податкового) періоду червень 2023 на суму 182954 грн., яке виникло у квітні 2023.

Відповідно до податкового повідомлення рішення від 09.11.2023 року № за формою «В4», яким ГУ ДПС у Дніпропетровській області встановлено порушення п.п. 44.1., п. 44.6 ст. 44, п. 198.1., п. 198.3 ст. 198., п. 200.1 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 182954 грн. за звітний податковий період червень 2023.

Відповідач зазначає, що суму від`ємного значення за червень 2023 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 182954 грн., зменшено внаслідок не нарахування податкових зобов`язань у зв`язку з непідтвердженням податкового кредиту первинними документами та не нарахуванням податкових зобов`язань на пмм, використане не в господарській діяльності. Оскільки підприємством не надано до перевірки документи за період з 01.12.2021 по 28.01.2023, перевірити правомірність формування податкового кредиту за цей період та його вплив на формування від`ємного значення декларацій з ПДВ не має можливості.

Суд встановив, за даними Додатку № 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2023 року «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», ТОВ «СРЕЦПРОМРЕМОНТ» сформовано суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) звітний (податковий) період, у якому виникло значення квітень 2023 року у розмірі 182954,00 грн.

Актом перевірки підтверджено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ по декларації з ПДВ за червень 2023 (відповідно до інформації з ЄРПН) є декларування підприємством від`ємного значення у ряд.16, який виник у попередніх звітних податкових періодах, за рахунок здійснення, придбання вибухових робіт свердловинними зарядами без подріблення.

Проте, з акту перевірки не можливо встановити безпосередньо до яких даних ЄРПН встановлено показники формування від`ємного значення, відсутній опис фінансово-господарських операцій, їх суми ПДВ по кожній окремо, дати та період їх формування.

Таким чином, контролюючий орган був зобов`язаний дослідити вказані ним чинники формування від`ємного значення, проте з акту перевірки наведеного не вбачається.

Матеріалами справи підтверджено, що інформація щодо придбання вибухових робіт свердловинними зарядами без подріблення негабариту відповідачем взагалі не витребовувалася під час проведення перевірки.

Судом встановлено, що фактично підставою для зменшення від`ємного значення стали висновки ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо не нарахуванням податкових зобов`язань на пмм, яке використане не в господарській діяльності у кількості 5618,3л в березні 2023 року, а саме списання дизельного палива на обладнання щокова мобільна установка Metso LT120E, конусна дробарка Sandvik QH441+, мобільний гуркіт Sandvik QA451 та ГАЗ 331043.

Суд акцентує, що з урахуванням приписів п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, перевірка повинна була проводитися виключно щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Дане обмеження щодо предмета документальної позапланової перевірки, закріплює неможливість перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати інших передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства.

Іншими словами, предметом перевірки є не сама декларація за червень 2023 року та всі її показники, а є виключно достовірність декларування від`ємного значення ПДВ.

Списання ппм у березні 2023 на спецобладнання не є предметом перевірки, отже доводи відповідача щодо недотримання суми формування від`ємного значення не грунтуються на нормах чинного законодавства України.

Під час проведення перевірки, позивачем було надано належні, допустимі та достатні докази законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, натомість контролюючий орган не надав таким доказам належної оцінки, не визначив причини й підстави їх відхилення та неврахування.

Крім того, за доводами відповідача, під час проведення перевірки було надано запит № 2 від 12.09.2023 щодо проведення інвентаризації, яку позивачем проведено без присутності перевіряючих. Після її проведення до перевірки надано наказ від 15.09.2023 та інвентаризаційні описи по рахункам без зазначення адреси зберігання відповідних активів (тмц).

Судом встановлено, запит № 2 від 12.09.2023 щодо проведення інвентаризації не містить вимоги щодо проведення такої в присутності перевіряючих, також відсутній період за який необхідно провести таку інвентаризацію.

Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року №879, зокрема пунктом 5 розділу І якого встановлено, під час проведення інвентаризації перевіряється справність усіх ваговимірювальних приладів;

завершується обробка всіх документів щодо руху активів та формуються останні на момент інвентаризації реєстри прибуткових і видаткових документів або звіти про рух активів;

визначаються залишки на дату інвентаризації;

активи групуються, розсортовуються та розкладаються за назвами, сортами, розмірами у порядку, зручному для підрахунку (у разі проведення раптових інвентаризацій це робиться у присутності інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії)).

Враховуючи наведені положення інвентаризація поводиться саме на дату її проведення і не може бути проведена на будь-яку попередню дату.

В свою чергу інвентаризація станом на 15.09.2023 року не може стосуватися предмета перевірки, оскільки перевіряється саме законність декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за червень 2023 року на суму 182954 грн.

Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У зв`язку з зазначеним, суд робить висновок що податкове повідомлення-рішення від 09.11.2023 року № за формою «В4» є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо порушень, виявлених відповідачем під час проведення перевірки, за якими ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення - рішення від 22.02.2024 року № за формою «Р», яким застосовано суму грошового зобов`язання 443 796 грн та штрафних санкцій 44 379,6 грн., суд встановив наступне.

За даними акту перевірки, відповідачем зазначено, що ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» по декларації за червень 2023 року занижено податок на додану вартість (ряд 18) на суму 442 796 грн.

Судом була надана можливість відповідачу надати пояснення та додаткові документи щодо детального розрахунку сформованої в акті перевірки суми 442796 грн. як показника визначення суми позитивного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, а також розбіжності суми вказаного показника зазначеного в акті перевірки та суми застосованої в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні 443796 грн.

Відповідачем було надано додаткові пояснення, які є відтворенням акту перевірки, та з яких неможливо встановити ні яким чином була розрахована та сформована сума 442 796 грн., ні підстави для застосування суми грошового зобов`язання 443 796 грн. у оскаржуваному податковому повідомленні рішенні.

Також, судом встановлено, що фактично підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення рішення слугували висновки контролюючого органу про те, що в ході перевірки встановлено понаднормове списання палива за березень червень 2023 року, та не відображення податкових зобов`язань та ненадання первинних документів на підтвердження податкового кредиту за червень 2023 року.

Такі висновки, відповідач обґрунтовує тим, що в ході перевірки надавався запит № 3 від 12.09.2023 року щодо первинних документів стосовно списання пмм та запит № 4 від 14.09.2023 року, в якому запитувалися графіки робочого часу, накази про встановлення режиму робочого часу та ін. Витребувані документи було надано під час процедури адміністративного оскарження. До заперечення, підприємством надано копії документів, які не надавалися в ході проведення перевірки, а саме: копію наказу № 22 від 12.10.2020 «Про встановлення коригуючих коефіцієнтів норм витрат пального дробильно сортувального обладнання» та копію першої сторінки наказу від 01.03.2019 №01/03-2019 «Про встановлення графіка роботи виробничої ділянки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ», яка знаходиться в Долинському районі кар`єр «Гурівка» без печатки та підписів керівника. Надана перша сторінка наказу від 01.03.2019 № 01/03/2019 відповідачем не може бути прийнята до уваги, оскільки вона належним чином не завірена, не містить печатку та підписів посадових осіб. Також, на думку відповідача, фактично неможливо здійснити роботи 3-х одиниць спецобладнання (щокова мобільна установка Metso LT120E, конусна дробарка Sandvik QH441+, мобільний гуркіт Sandvik QA451) з 06:00до 20:00 при наявності 3-4 машиністів, які згідно наданих табелів робочого часу в день працюють 6,7 годин. Щодо наказу № 22 від 12.10.2020 року «Про встановлення коригуючих коефіцієнтів норм витрат пального дробильно сортувального обладнання», відповідач стверджує, що даним наказом встановлені надбавки коригуючих коефіцієнтів на обладнання при роботі в холодну пору року (в разі фактичної температури від 0 градусів до 10 градусів С), надбавка при швидкості вібраційного живильника більш ніж 70%, надбавка при ширині розвантажувальної щілини дробарки менше ніж 100мм, надбавка при застосуванні футеровок, проте акти на списання палива не містять інформацію щодо застосування коефіцієнтів. В актах міститься інформація щодо обладнання, на яке списане паливо, кількість списаного палива, його ціна вартість та підписані виконавчим директором, головним інженером, гірничим майстром, головним бухгалтером. До перевірки і до заперечення не надано додаткових документів або бухгалтерських довідок, на підставі яких відбувався розрахунок витраченого палива, коли застосовувались коригуючи коефіцієнти, не надано інформації щодо підстав застосування коригуючих коефіцієнтів.

Як наслідок, відповідач зазначає, підприємством понаднормово використано 24886,82л дизельного палива на суму 892397,02 грн., тобто списане паливо, згідно актів використано в негосподарській діяльності підприємства.

Відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Як було вище зазначено судом, предметом перевірки є не сама декларація за червень 2023 року та всі її показники, а є виключно достовірність декларування від`ємного значення ПДВ.

Суд звертає увагу, що підтвердження правомірності списання дизельного палива позивачем надано акти списання пального, наказ від 30.09.2020 №14-02 «Щодо встановлення норм витрат пального дробильно-сортувального обладнання», табелі відпрацьованого часу по підприємству за період з березня по червень 2023 року, наказ від 12.10.2020 № 22 «Про встановлення коригуючих коефіцієнтів норм витрат пального дробильно-сортувального обладнання», наказ від 01.03.2019 року № 01/03-2019 «Про встановлення графіка роботи виробничої ділянки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ», наказ № 10-01 від 10.09.2020 року про створення комісії для проведення замірів витрат пального; Акти контрольного заміру витрати палива для щокової дробарки Мetso Locotrack LT 120E від 16.09.2020, 17.09.2020, 18.09.2020; акти контрольного заміру витрати палива для конусної дробарки Sandvik QH441 від 16.09.2020, 17.09.2020, 18.09.2020; акти контрольного заміру витрати палива для механізма грохот Sandvik QА451 від 16.09.2020, 17.09.2020, 18.09.2020; акти контрольного заміру витрати палива для механізма грохот; заправні відомості № 3 - 6 щокової дробарки Мetso Locotrack LT 120E; заправні відомості № 3 - 6 конусної дробарки Sandvik QH441; заправні відомості № 3 - 6 по механізму грохот Sandvik QА451; табелі обліку використання робочого часу, тобто копії первинних та бухгалтерських документів, стосовно факту списання дизельного палива. Порушень щодо придбання дизельного палива, актом перевірки не встановлено.

Суд погоджується з доводами позивача, що контролюючим органом протиправно не взято до уваги, наказ від 01.03.2019 року № 01/03-2019 «Про встановлення графіка роботи виробничої ділянки ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ», з підстав не відсутності підпису керівника на першій сторінці наказу, оскільки такий підхід є формальним, а сам наказ в цілому засвідчений належним чином.

Крім того, відповідно до статті 581 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.

Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо неможливості обслуговування 3-х одиниць спецобладнання (щокова мобільна установка Metso LT120E, конусна дробарка Sandvik QH441+, мобільний гуркіт Sandvik QA451) з 06:00до 20:00 при наявності 3-4 машиністів, які згідно наданих табелів робочого часу в день працюють 6,7 годин., оскільки контролюючим органом не взято до уваги 2-х змінний графік роботи виробництва за яким зміна № 1 працює з 6:00 до 13:40 з перервою на відпочинок та харчування 30 хвилин з 10:00 до 11:00 та зміна № 2 працює з 12:20 до 20:00 з перервою з 16:20 до 17:20.

Також, судом встановлено, на сторінках 12- 17 Акту перевірки, відповідачем наведено розрахунок понаднормові витрати палива, за якими із посиланнями на види обладнання. Проте, згідно актів списання палива від 02.03.2023 року, від 30.03.2023 було використано конусну дробарку Sandvik QH441, в той час коли за даними акту перевірки відповідач вказав грохот Sandvik QH451, теж саме стосується і акту списання палива від 27.04.2023 року, де було використано щокову дробарку Metso LT120E, в той час коли за даними акту перевірки відповідач вказав конусну дробарку Sandvik QH441, що в свою чергу прямо впливає застосування коефіцієнтів витрат дизельного палива.

Відтак, висновки перевірки про понаднормове використання дизельного палива суд вважає помилковими, доказів порушення податкового законодавства під час розгляду справи відповідачем не надано.

Також, у висновках акту перевірки вказано про порушення п. 201.1 ст. 201 п. 201.10. ст. 201 ПК України, щодо нескладання та відповідно відсутності реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 74989 грн.

З оскарженого податкового повідомлення рішення від 09.11.2023 року № за формою «ПН», яким до ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» застосовано суму штрафу 3400 грн., вбачається, що в ході перевірки встановлено порушення п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок порушень, опис яких наведено у 3.1.1. акту перевірки, та зазначено, що за червень 2023 року не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальний обсяг (без ПДВ) 1 085 558, 27 грн.

Судом встановлено та підтверджено актом перевірки, що пункт 3.1.1 в акті перевірки відсутній.

Безпосередньо сам акт перевірки також не містить опису суми обсягу (без ПДВ) яка дорівнювала б 1 085 558, 27 грн. та чіткого опису операцій з яких можливо встановити таку суму.

Відповідач, надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що актом перевірки зазначено порушення підприємством п. 201.1 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, на підставі чого винесено податкове повідомлення рішення № .

За вказаних обставин, суд зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого законом покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не доведено обґрунтованість прийнятого податкового повідомлення-рішення. В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та достатніми доказами, а податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню.

Всі інші аргументи вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Також, потрібно наголосити на необхідності дотримання позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», що не узгоджується з аргументами відповідача, оскільки останні не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій в розумінні положень статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

До основних засад податкового законодавства України відноситься зокрема, принцип передбачений пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПКУ презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно- правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до 2 другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності винесених податкових повідомлень - рішень, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у загальному розмірі 10117,94грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплаченого за подання позовної заяви судового збору, на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 22.02.2024 року № за формою «Р», яким до ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» () застосовано суму грошового зобов`язання 443 796 грн та штрафних санкцій 44 379,6 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 09.11.2023 року № за формою «В4», яким до ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» () застосовано суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 182 954 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 09.11.2023 року № за формою «ПН», яким до ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ» () застосовано суму штрафу 3400 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦПРОМРЕМОНТ» (50065, м. Кривий Ріг, вул. Нікопольське шосе, 3, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10117, 94 грн. (десять тисяч сто сімнадцять гривень 94 копійки).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 червня 2024 року.

Суддя О.В. Царікова