Справа № 160/24701/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 вересня 2024 року Справа 160/24701/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви Приватного підприємства ТЕХНО-ЛЮКС до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства ТЕХНО-ЛЮКС (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до відповідача-2: Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10082511/31292231 від 05.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 14.10.2023 та зобов`язати ДГІС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10082508/31292231 від 05.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 14.10.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10082509/31292231 від 05.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 17.10.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10082512/31292231 від 05.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 17.10.2023 та зобов`язати ДГІС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10082510/31292231 від 05.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 17.10.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10098126/3129223 1 від 06.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 6 від 19.10.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10098125/31292231 від 06.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 7 від 19.10.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10098123/31292231 від 06.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 15.11.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 10098124/31292231 від 06.12.2023 р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 15.11.2023 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну.

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішень відповідача-1 про відмову в реєстрації податкових накладних позивача.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/24701/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В цій справі позивачем пропущено строк звернення до суду, що ним визнано, в зв`язку з чим подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання позивач посилається на позасудові взаємовідносини з відповідачем щодо поведінки останнього стосовно позивача відповідач-1 неодноразово визнавав позивача ризиковим платником, з цього приводу також наявне рішення суду та виконавче провадження.

Вирішуючи вказане клопотання суд зазначає наступне.

Доводи позивача щодо причин пропуску строку звернення до суду зводяться до опису позасудових правовідносин з відповідачем стосовно діяльності позивача як платника податків.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.09.2024 року у справі № 440/18602/23.

Спірні рішення відповідача-1 прийняті 05-06.12.2023 року, строк звернення до суду для оскарження цих рішень розпочав свій перебіг з дня ознайомлення позивача з цими рішеннями.

Посилання позивача на прийняття щодо нього відповідачем-1 рішень про його відповідність критеріям ризиковості платника податків не впливало на перебіг строку звернення до суду з цим позовом. Кожне зі спірних рішень є актом суб`єкта владних повноважень, яке саме по собі впливає на права позивача. Таке рішення є самостійним предметом оскарження, що фактично визнається і позивачем, який в підсумку оскаржив такі рішення окремо від рішень щодо визнання його ризиковим платником податків.

Позивач також зазначав, що в зв`язку зі скасуванням рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податків відповідач-1 мав зареєструвати усі попередні податкові накладні. Ця обставина не має юридичного значення для перебігу строку звернення в цій справі, оскільки не відповідає вищевикладеним критеріям жодним чином не обмежувала та не ускладнювала звернення позивача до суду, виникла не об`єктивно, а в результаті дій позивача. Відповідно, йдеться фактично про намагання позивача вирішити стверджуване порушення його прав альтернативним способом, однак це жодним чином не перешкоджало йому звертатись до суду та не зупиняло перебіг відповідного строку.

Намагання врегулювати спір в досудовому порядку, з огляду на вказані обставини, не може вважатись поважною підставою для поновлення строку звернення до суду в межах даної справи, тому як останнє є суб`єктивним чинником, реалізація якого була пов`язана виключно з самостійно обраним позивачем алгоритмом дій перед зверненням до суду та не перешкоджало безпосередньо зверненню за судовим захистом у строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Аналогічне правозастосування здійснене Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 13.01.2022 року у справі №340/2938/21.

Отже, викладені причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, в зв`язку з чим клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття «письмових доказів», якими, зокрема, є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вказаних положень законодавства позивачем надано копії додатків позовної заяви для суду та учасників справи, які не засвідчено належним чином: засвідчувальні написи відсутні.

Вимоги щодо засвідчення належним чином копій документів, доданих до позовної заяви, визначено не тільки для подання їх для суду, а й для інших учасників справи.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Касаційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року по справі №990/55/23.

Отже, позивачу належить подати до суду засвідчені належним чином копії додатків для позовної заяви для суду та відповідача.

Враховуючи обсяг додатків суд звертає увагу позивача на можливість засвідчення належним чином вже наданих до суду матеріалів, в т.ч. шляхом їх прошиття та використання відповідної наліпки.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, суд вважає, за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

В зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відрядженні, ухвала постановлена в перший робочий день судді.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 133, 161, 169, 171, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави пропущення строку звернення до суду по справі №160/24701/24.

В задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду по справі № 160/24701/24 - відмовити.

Позовну заяву Приватного підприємства ТЕХНО-ЛЮКС до відповідача-1: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, до відповідача-2: Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали надати до суду:

- клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів;

- засвідчені належним чином копії додатків до позовної заяви для суду та відповідачів.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко