Справа № 400/6477/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

(ДОДАТКОВЕ)

23.09.2024 р. Справа № 400/6477/24

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3
провизнання відмови від 09.06.2024 №2974 протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 р. по справі №400/6477/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не призначення службового розслідування за заявою ОСОБА_1 ; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 призначити службове розслідування за фактом травми, отриманої ОСОБА_1 11.12.2023. В задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову у видачі довідки про обставини травми, оформлену листом від 09.06.2024 №2974, та зобов`язання видати довідку про обставини травми за формою, визначеною додатком 5 до Наказу №402, відмовлено.

09.09.24 позивачем заявлено клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі №400/6477/24 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 29750 гривень.

Ухвалою від 10.09.2024 призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження з наданням відповідачу строку для висловлення позиції.

20.09.2024 від відповідача надійшло заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, у якій відповідач просить залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без задоволення, спираючись на невідповідність заявлених до відшкодування витрат критерію співмірності та реальності, а також позивачем не надані докази фактичної оплати наданих послуг з правничої допомоги.

Суд розглянув заяву щодо винесення додаткового судового рішення 23.09.2024 у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

В позовній заяві представником позивача заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу, та зазначено про надання доказів протягом 5 днів з дня прийняття рішення згідно ч. 7 ст. 139 КАС України.

09.09.2024 представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29750 грн та надані докази: свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката, акт приймання-передачі №1 від 03.09.2024, договір №1 від 24.05.2024 про надання правничої (правової) допомоги, додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги від 24.05.2024.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи надані представником позивача документи, судом встановлено, що відповідно до детального опису робіт, зазначеному у акті приймання-передачі наданих послуг від 03.09.2024, адвокатом надані послуги на суму 29750 грн ( підготовка, складання та подання позовної заяви до МОАС - 10000 грн (8 годин), складання та подання заяви про виклик свідків - 1250 грн (1 година), ознайомлення з відзивом - 2000 грн (2 години), підготовка, складання та подання відповіді на відзив та клопотання про забезпечення доказів - 7500 грн (6 годин), участь у судовому засіданні - 2000 грн (0,5 год.), підготовка, складання та подання додаткових пояснень - 5000 грн (4 години), участь у судовому засіданні - 2000 грн (0,5 год.).

Згідно додаткової угоди від 24.05.2024 - вартість оплати за одну годину складає 1200 грн.

Як вбачається з п. 3 Договору від 24.05.2024 №1 оплата за цим договором здійснюється готівкою, про що адвокатом видається касовий ордер.

За п. 3 додаткової угоди №1 до договору від 24.05.2024, загальна вартість наданих послуг визначається сторонами із фактично витраченого часу, необхідного для виконання доручення замовника за цією угодою, що підтверджується актом наданих послуг, та підлягає сплаті в готівковій або безготівковій формі протягом 5 (робочих) днів з дати підписання сторонами цього Акту.

Акт приймання-передачі підписаний сторонам 03.09.2024.

Станом на 23.09.2024 представником позивача не надано доказів здійснення оплати послуг з надання правової допомоги.

В даному випадку, суд погоджується з відповідачем про відсутність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу без підтвердження фактичного їх понесення, оскільки за умовами договору про надання правничої допомоги №1 від 24.05.2024 та додаткової угоди до нього, позивач повинен був оплатити надані адвокатом послуги протягом 5 (робочих) днів з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі, тобто до 11.09.2024.

А ні договором, а ні додатковою угодою не передбачено інші умови оплати послуг.

За таких обставин, суд констатує відсутність в матеріалах справи підтвердження належними доказами сплату позивачем послуг з правової допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки представником позивача не надані докази фактичної оплати послуг на професійну правничу допомогу (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення, або інший банківський документ), протягом 5 робочих днів з дня підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, як передбачено договором та додатковою угодою, суд не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 29750 грн, понесення яких не підтверджено.

Також, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. 19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 29750 грн не є розумною та співмірною, виходячи з предмету розгляду даної справи, виконаних послуг.

При цьому, суд бере до уваги, що предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та правових актів, а відтак складення процесуальних документів, на думку колегії суддів, не може займати такого значного часу, як указує адвокат. Окрім того, слід зосередитися на тому, що виокремлення адвокатом таких послуг, як складання та подання заяви про виклик свідків, ознайомлення з відзивом, складання та подання відповіді на відзив, додаткових пояснень, в самостійний вид адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката щодо складання позову, та викладені фактично ті ж самі доводи, а також норми матеріального права, що і в позові.

Крім того, згідно додатковою угодою встановлено вартість однієї години послуг адвоката - 1250 грн, а згідно акту від 03.09.2024 адвокатом оцінена участь у судовому засіданні 0,5 години - 2000 грн, що свідчить про суперечність формування вартості наданих послуг та дає суду підстави для виникнення сумніву щодо відповідності цих витрат критерію реальності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у відшкодуванні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29750 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У випадку, передбаченому п.3 наведеної вище норми, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 143, 248, 252 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні заяви представника позивача про стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29750 гривень відмовити

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко