Справа № 420/7911/24
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7911/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

-визнати неправомірним рішення про відмову у переході на інший вид пенсії від 16.02.2024 № 74 Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки вона є непрацездатним членом сім`ї померлого, який перебував на утриманні та є особою з інвалідністю 2 групи.

Відповідач надав відзив, в якому, зазначив, що пенсійний орган відмовляючи у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку втрати годувальника діяв правомірно, оскільки у позивача недостатньо страхового стажу для її призначення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.06.2023.

Батько позивача ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, що підтверджено копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.12.2018.

Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 03.10.2023.

Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджено копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 129834 від 15.06.2023.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 09.02.2024 № 1785 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Рішенням ГУПФУ в Одеській області № 74 від 16.02.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням позивачем пенсійного віку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058), визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статтті 35 Закону № 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону № 1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

3. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків (п. «а» ч. 3 ст. 37 Закону № 1788-XII).

Відповідно до статті 38 Закону № 1788-XII, члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до пункту 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі Порядок № 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що до заяви від 09.02.2024 № 1785 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивач додав копії наступних документів: паспорт громадянина України; виписка з акта огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності (ДОН 061228); довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера померлому годувальнику; довідка про взяття на облік ВПО (годувальник); довідка про взяття на облік ВПО (заявник); довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; документи про місце проживання (реєстрації) особи; свідоцтво про народження; свідоцтво про смерть; довідка форми ОК-5 (годувальник); довідка форми ОК-5 (заявник); посвідчення інваліда праці 3 групи № 0508/3954.

Водночас копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 129834 від 15.06.2023 підтверджено, що позивачу встановлена інвалідність 2 групи вперше, з 15.06.2023 (а.с. 17).

Отже, враховуючи дату народження позивача - 16.11.1977, інвалідність позивачу встановлено після вісімнадцяти років.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач не є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника у розумінні положень п. «а» ч. 3 ст. 37 Закону № 1788-XII та п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058.

З огляду на те, що позивач не є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, суд вважає, що у неї відсутнє право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2024.

Суддя О.О. Хурса

.