Справа № 380/14188/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 рокусправа № 380/14188/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивачка просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії № 48 від 10.05.2024р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 31.03.2024 на посаді медсестри, старшої медсестри (сестри медичної старшої) 2-го дитячого відділення в Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова (Комунальному закладі Львівської обласної ради Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня, Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня) у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХП від 05.11.1991;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 02.05.2024р. згідно з заявою за № 3399 від 02.05.2024р. на підставі статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р.) у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що спірним рішенням їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з недосягненням 55-річного віку, визначеного ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки при зверненні до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020) необхідний вік становив 50 років, за наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі, пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років. Вважаючи оскаржуване рішення протиправним і таким, що порушило її право на належне пенсійне забезпечення, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою від 08.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач 1) подало відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Відповідач зазначив, що питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування може розглядатися після досягнення нею 55 років за наявності не менше 10 років пільгового стажу роботи. Станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (02.05.2024) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла 50 років. Отже, питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 може розглядатися після досягнення нею 55 років за наявності необхідного стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Позивачка через свого представника подала відповідь на відзив відповідача 1. Позивачка зазначила, що у своїй заяві за призначенням/перерахунок пенсії від 02.05.2024 ОСОБА_1 просила зарахувати їй стаж в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період роботи з 28.01.1991 по 22.04.2024. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідач 2) зараховано в страховий стаж позивачки - 31р. 10 м. 14дн., страховий стаж з урахуванням ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 41 рік 0 місяців 08 днів, про що зазначив відповідач 2 в оскаржуваному рішенні, тобто відповідач 2 частково задоволив прохання позивачки зарахувати її стаж в подвійному розмірі, а саме відповідач 2 зарахував страховий стаж в подвійному розмірі за період роботи з 28.01.1991 по 31.12.2003. За період роботи з 29.01.1991 до 01.01.2004 страховий стаж позивачки до 01.01.2004 відповідачами зараховано 22р. 6 міс. 25 дн., тобто зараховано у подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 31.03.2024 - позивачці зараховано страховий стаж роботи в одинарному розмірі 18р. 5 міс. 13 дн. ОСОБА_1 обслуговувала інфекційних хворих на небезпечні інфекційні захворювання, які входять до Переліку затвердженого наказом МОЗ від 19.07.1995р. № 133 і зараховуються до стажу роботи у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1110-ІУ від 10.07.2003р. Таким чином, робота у інфекційній лікарні дає право ОСОБА_1 на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі з 01.01.2004 по даний час. Відповідач 2 зарахував в страховий стаж позивачки 41р. 0м. 8дн. за період з 28.01.1991 по 31.03.2024, натомість, виходячи з вищенаведеного нормативного обґрунтування, до страхового стажу ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 по 31.03.2024 належить додатково зарахувати 18р. 5 м. 13дн. Відтак, страховий стаж ОСОБА_1 станом на 31.03.2024 становить 59р. 5м. 21дн. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить задовольнити позовні вимоги.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідач 2) подав відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону, мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Вік позивача 50 років. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності з урахуванням вимог ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення. До пільгового стажу за Списком №2 згідно довідки №218 від 02.05.2024 не зараховано період з 28.01.1991 по 31.12.1993, оскільки посада в пільговій довідці (медсестра, старша медсестра) не відповідає посаді зазначеної в трудовій книжці від 04.02.1991 НОМЕР_1 (санітарка). Згідно відомостей реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності. Страховий стаж позивача становить 31 рік 10 місяців 14 днів, страховий стаж з урахуванням пільгового обчислення відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 41 рік 00 місяців 08 днів. Пільговий стаж по Списку № 2 у пільговому обчислені відповідно до ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення становить 47 років 07 місяців 23 дні, що є достатнім для призначення пенсії при досягненні 55-річного віку. Позивач матиме право на пенсійну виплату з 01.12.2028. Відповідач 2 вважає рішення правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачка через свого представника подала відповідь на відзив відповідача 2. Позивачка вважає доводи відповідача необґрунтованими, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з досягненням пенсійного віку 50 років, за наявності страхового стажу 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком №2 більше 10 років та просила зарахувати стаж в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період роботи з 28.01.1991 по 22.04.2024.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення №48 від 10.05.2024 року про відмову у призначенні пенсії.

В даному рішенні зазначено, що вік заявника 50 роки 05 місяців 02 дні. Страховий стаж становить 31 рік 10 місяців 14 днів. Страховий стаж з урахуванням ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 41 рік 0 місяців 08 днів. Пільговий стаж з урахуванням ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 47 років 07 місяців 23 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 29.01.1991 по 31.12.1993, оскільки посада в пільговій довідці (медсестра, старша медсестра) від 02.05.2024 №218 не відповідає посаді в трудовій книжці (санітарка). Згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності. Особа матиме право на пенсійну виплату з 01.12.2028. Враховуючи вищенаведене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з недосягненням 55 річного віку.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 пунктом 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 12 Закону №1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону , передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України ).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788 з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові у зразковій справі від 03.11.2021 №360/3611/20.

Зважаючи на те, що позивачка на час звернення до відповідач з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах досягла 50 років, що є достатнім віком для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-XII, а відтак спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні пенсії є протиправним.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати спірні періоди, про які йдеться в похідних позовних вимогах, до відповідного стажу та призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні не досліджено всі періоди роботи позивача, не зазначено, які саме періоди роботи зараховані до відповідного стажу (що унеможливлює визначення судом всіх не зарахованих періодів).

В оскаржуваному рішенні не міститься покликання на відсутність підстав у позивачки для зарахування визначеного у п.2 позовних вимог періоду роботи до стахового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII 05.11.1991. Натомість у рішенні зазначається, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 28.01.1991 по 31.12.1993. Проте позивачка не оспорює не зарахування їй до пільгового стажу вказаного періоду роботи відповідачем.

Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, оскільки права позивачки порушені, і прийняття рішення на користь позивачки, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення, повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача, за результатом розгляду якої прийнято оскаржене рішення), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивачки про призначення пенсії за віком на пільгових умовах органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди його роботи, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивачки необхідних умов для призначення такої пенсії з урахуванням таких документів та правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Що стосується судових витрат, то у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивачки пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії № 48 від 10.05.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.05.2024 про призначення пенсії за віком на підставі статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір на суму 484 (чотириста вісімдесят чотири ) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКрутько Олена Василівна