Справа № 380/13520/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 рокусправа № 380/13520/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Львова Садового Андрія Івановича про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до міського голови міста Львова Садового Андрія Івановича із вимогами:

- визнати протиправними дії міської голови Львова Садового Андрія Івановича щодо відмови ОСОБА_1 , у виділенні та облаштуванні трьох місць для безоплатного паркування в межах відведеного майданчика для паркування транспортних засобів трьох моїх автомобілів біля будинку №20 на вул. Зарицьких у м. Львові;

- поновити порушені права та зобов`язати міського голову Львова ОСОБА_2 виділити та облаштувати ОСОБА_1 , три місця для безоплатного паркування в межах відведеного майданчика для паркування транспортних засобів трьох автомобілів біля будинку №20 на вул. Зарицьких у м. Львові.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІ групи, у власності якого перебувають три автомобілі: Mercedes-Benz ML270 CDI (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), Renault Trafic (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та Opel Omega (реєстраційний номер НОМЕР_3 ). Як зазначає позивач, біля будинку №20 по вул.Зарицьких у м.Львові та на прилеглій території відсутні дорожні знаки та дорожня розмітка, що визначають місце паркування осіб з інвалідністю, внаслідок чого він змушений користуватися майданчиком з платним паркуванням. 06.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виділити та обладнати три паркомісця для його автомобілів біля будинку, у якому він проживає, проте отримав лист ЛКП «Львівавтодор», у якому зазначено, що нормами закону не передбачено надання пільгових паркомісць в особисте (одноосібне) користування. Окрім цього, вказаним листом позивача повідомлено, що на вул. Зарицьких вже виконано облаштування шести паркомісць для осіб з інвалідністю. З огляду на це позивач вважає протиправною відмову відповідача оформити у м.Львові біля його будинку на вулиці Зарицьких, 20 три паркомісця на його ж автомобілі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву (вх.№56669 від 25.07.2024), в якому представник щодо задоволення позову заперечив та вказав, що виділення та облаштування місць для безоплатного паркування транспортних засобів не належить до повноважень міського голови, а відтак ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі.

Також представник відповідача вказав, що нормами законодавства не передбачено надання безоплатних паркомісць в особисте (одноосібне) користування. Таким паркомісцем не може користуватись виключено одна особа, натомість будь-яка особа з інвалідністю має право безоплатно розмістити на такому паркомісці свій транспортний засіб (за умов дотримання нею вимог Порядку).

Також відповідачем повідомлено, що на вул. Зарицьких у м.Львові забезпечено виділення та облаштування в межах вищезазначеного майданчика 6 місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що становить 10 відсотків загальної кількості паркомісць на даному майданчику. Згаданими 6 місцями може користуватись ОСОБА_1 за умови дотримання ним норм Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№56524 від 25.07.2024), у якому він зазначив, що Львівський міський голова ОСОБА_2 наділений повноваженнями, передбаченими ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», серед яких: п. 1 «забезпечує здійснення в межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади». Перш за все відповідач має забезпечити додержання конституційних прав (ст. 46 Конституції України) та виконання вимоги ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» шляхом відведення майданчику біля житлового будинку, що входить в його повноваження. Відповідач наділений повноваженнями в який спосіб виконати вимоги цього Закону.

Представник позивача вказав, що відповідно до ч.1, 3 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005, № 2862-IV, вулиці та дороги міст й інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування та є комунальною власністю. Відповідно до постанови КМУ № 1342 від 03.12.2009 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів», на яку посилався відповідач, ці Правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. У пункті 6 цієї Постанови зазначено, що контроль за виконанням цих Правил здійснює уповноважений підрозділ Національної поліції у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою, інспектори з паркування у частині контролю за дотриманням правил паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування). У пункті 7 Постанови зазначено, що майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Також, у пункті 8 Постанови зазначено, що розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Окрім цього міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесії ради і головує на пленарних засіданнях ради. До компетенції міських рад та їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху також належить: затвердження вимог до облаштування майданчиків для паркування транспортних засобів з урахуванням норм, нормативів, стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, державних будівельних норм, технічних умов, Правил дорожнього руху та інших нормативних документів.

Представник позивача також зазначив, що у позовній заяві позивач не просить виділити в його особисте (одноосібне) користування три місця для паркування транспортних засобів, а просить виділити три місця для безоплатного користування, якими користуватися, окрім нього, будуть і інші особи з інвалідністю, які потребують такої послуги.

Ухвалою судді від 01.07.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого Галицьким відділом соціального захисту населення Львівської міської ради 08 червня 2023 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

06.04.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до міського голови м.Львова ОСОБА_2 , у якій, зокрема, зазанчив: «Прошу мені інваліду другої групи внаслідок війни виділити і обладнати три паркомісця на мої автомобілі біля будинку, де я проживаю у АДРЕСА_1 згідно із чинним законодавством України (підстава: Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», стаття 30).

Листом ЛКП «Львівавтодор» Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради №2508-вих-56883 від 23.04.2024 повідомлено ОСОБА_1 , зокрема, про те, що чинним законодавством чітко врегульовані питання щодо виділення та порядку користування паркомісцями, що призначені для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю. При цьому, нормами закону не передбачено надання вищезазначених «пільгових» паркомісць в особисте (одноосібне) користування, тобто таким паркомісцем не може користуватися виключно одна особа, натомість будь-яка особа з інвалідністю має право розмістити на такому паркомісці свій транспортний засіб (за умов дотримання нею вимог Порядку). Звернено увагу заявника на тому, що ЛКП «Львівавтодор», як Оператор майданчика для паркування на вул. Зарицьких у м. Львові, на виконання вимог Закону та Правил паркування транспортних засобів, забезпечено виділення та облаштування в межах вищезазначеного майданчика 6 (шести) місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що становить 10 відсотків загальної кількості паркомісць на даному майданчику.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо не виділення та не облаштування позивачу трьох паркомісць для паркування його власних автомобілів, останній звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII (далі Закон №875-XII).

Частиною першою статті 1 Закону №875-XII встановлено, що особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частин шостої-одинадцятої статті 30 Закону №875-XII власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Місця для безоплатного паркування транспортних засобів, передбачені частиною шостою цієї статті, також виділяються на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, їх власниками/співвласниками (управителями) або орендарями, на проїзних частинах автомобільних доріг і тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів) органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (суб`єктами господарювання, якщо їм у встановленому порядку передано відповідні частини доріг і тротуарів для ведення господарської діяльності) з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Місця для транспортних засобів, передбачені частинами шостою і восьмою цієї статті, визначені на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках біля будівель і будинків, мають бути розміщені максимально близько до входу до таких будівель і будинків, а на окремих спеціально обладнаних чи відведених майданчиках - максимально близько до в`їзду на такі майданчики.

На всіх автостоянках незалежно від форми власності, які є суб`єктами господарської діяльності чи належать цим суб`єктам, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок гаражних кооперативів), і охороняються, облаштовуються місця для безоплатного зберігання (за рахунок коштів місцевих бюджетів) транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті. Кількість місць на автостоянці для безоплатного зберігання транспортних засобів встановлюється за поданням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до потреби з позначенням цих місць дорожніми знаками та відповідною розміткою.

Порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної норми Закону №875-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 585 було затверджено Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів (далі Порядок).

Вказаний Порядок визначає механізм надання пільг власникам транспортних засобів, зазначеним у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування (далі безоплатне паркування) і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі безоплатне зберігання).

Абзацом другим пункту 2 Порядку встановлено, що право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається: водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії); громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, що є власниками транспортних засобів і перевозять осіб з інвалідністю (далі - організації).

Згідно пункту 5 Порядку, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентують Правила паркування транспортних засобів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342 (далі Правила).

У відповідності до абзацу четвертого пункту 4 Правил відведені майданчики для паркування майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Абзацом восьмим пункту 4 Правил передбачено, що місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

Пунктом 22 Правил встановлено, що на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі не менше 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та дорожньою розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Відстань від в`їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», та місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», та місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

З системного аналізу вищенаведених норм права суд висновує, що чинним законодавством чітко врегульовано питання щодо виділення та порядку користування паркомісцями, що призначені для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують особи з інвалідністю.

Як видно зі змісту позовної заяви та її прохальної частини, ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи, звернувся до суду із вимогою щодо фактичного виділення та обладнання йому трьох паркомісць для паркування його ж автомобілів біля будинку АДРЕСА_2 .

Разом з тим суд відзначає, що вищевказаними нормами права не передбачається надання безоплатних паркомісць в особисте (одноосібне) користування особам. Будь-яка особа з інвалідністю має право безоплатно розмістити на такому паркомісці свій транспортний засіб.

Суд звертає увагу зазначає, що згідно листа ЛКП «Львівавтодор» Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради №2508-вих-56883 від 23.04.2024, адресованого ОСОБА_1 , по вулиці Зарицьких у м.Львові оператором майданчику забезпечено виділення та облаштування 6 (шести) місця для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що становить 10 відсотків загальної кількості паркомісць на даному майданчику, якими, відповідно, може користуватися й позивач.

На підставі наведеного суд доходить висновку про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог.

Окремо суд звертає увагу й на те, що міський голова міста Львова ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, адже, як видно з диспозицій частин шостої, одинадцятої статті 30 Закону №875-XII, обов`язки щодо виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів осіб з інвалідністю покладається саме на уповноважений орган місцевого самоврядування та власників спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.