Справа № 380/10560/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 рокусправа № 380/10560/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправними дії щодо проведення мобілізації до військової служби;

визнати протиправним та скасувати наказ №126 від 29.04.2024 року щодо зарахування в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

В обґрунтування позову зазначає, що усі документи, якими посвідчується проведення процедури мобілізації видані без його присутності, участі і відома поза належною процедурою. Стверджує, що встановлений законодавством порядок його призову на мобілізацію було грубо порушено, дії уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо проведення мобілізації до військової служби є протиправними, всі накази, прийняті щодо нього та які стосуються проходження військової служби, підлягають скасуванню. Вказує, що медичний огляд не проходив.

Відповідач 2 у відзиві зазначає, що з моменту прийняття Позивача на військову службу у військову частину НОМЕР_1 НГУ, він набув статус військовослужбовця. Наказ №126 від 29.04.2024 про зарахування в списки особового складу військової частини ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства. Посилається на те, що позивач прибув у військову частину на підставі поіменного списку №3286 від 28.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач не спростував підстави позовних вимог у даній справі.

Відповідач 2 у подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивач прибув у військову частину НОМЕР_1 із довідкою ВЛК №92/1908 від 27.04.2024 року. Посилається на те, що у військовій частині НОМЕР_1 облік особового складу ведеться відповідно до вимог Інструкції, таким чином особова справа Позивача відсутня, оскільки не передбачена для військовослужбовців, призваних по мобілізації, обліково-послужна карта Позивача в передбаченому порядку наявна у військовій частині.

У додаткових поясненнях відповідач 2 зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 №128 позивач вибув у службове відрядження до Навчального центру НГУ (військова частина НОМЕР_2 ) АДРЕСА_1 для участі в базовій загально-військовій підготовці особового складу. Перебуваючи у службовому відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_3 17.05.2024 року вчинив самовільне залишення військової частини. По даному факту внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ст. 407 ч.5 КК України. У зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення самовільного залишення військової частини, відповідно до вимог Наказу Міністерства внутрішніх справ від 30.01.2017 року №73 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України» позивач виключений з усіх видів забезпечення та виключений зі списків особового складу військової частини.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 17.06.2024 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 19.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

З матеріалів справи, зокрема, численних адвокатських запитів та скарг представника позивача вбачається, що позивач 27.04.2024 року був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .

Згодом позивач був доставлений до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №126 від 29.04.2024 року позивач, який прибув для проходження військової служи під час мобілізації та військового стану з ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований у списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 та призначений на посаду стрільця 1-го відділення 2-го стрілецького взводу стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону ВОС-100915П з 29.04.2024 року; вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою 29.04.2024 року.

Змістом спірних правовідносин є дії щодо проведення мобілізації позивача до військової служби, а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №126 від 29.04.2024 року №126 від 29.04.2024 року щодо зарахування позивача в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову (направлення) громадян України на військову службу (ч.1 ст.4 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону №2232-XII взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Частиною сьомою цієї ж норми передбачено, що для взяття на військовий облік у відповідних районних (міських) центрах комплектування та соціальної підтримки утворюються комісії з питань взяття на військовий облік.

Як передбачено у ч.10 ст.14 Закону №2232-XII за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань взяття на військовий облік може прийняти одне з таких рішень: придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування; підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення); непридатний до військової служби; направлення до відповідних правоохоронних органів матеріалів на громадян України, які ухиляються від взяття на військовий облік.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон №3543-XII).

Громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду (ч.1 ст.22 Закону №3543-XII).

Згідно із ч.3 ст.22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях

Відповідно до ч.5 ст.22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно із п.9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 (з наступними змінами та доповненнями; далі Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють, серед іншого, заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мають право на здійснення (у період проведення мобілізації (крім цільової) заходів з перевірки військово-облікових документів громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років (п.9-1 Положення №154).

Відповідно до п.1.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (з наступними змінами та доповненнями; далі Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Основними завданнями військово-лікарської експертизи є добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України; аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я (п.1.3 Положення №402).

Згідно із п.2.1 Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Як уже згадувалось раніше, з матеріалів справи, зокрема, численних адвокатських запитів та скарг представника позивача, його пояснень вбачається, що позивач 27.04.2024 року був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .

Позивач військово-лікарську експертизу не проходив, жодних документів не підписував.

В подальшому, позивач був доставлений у відпочинковий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою АДРЕСА_2 , де його утримували декілька днів.

Вранці 29.04.2024 року позивач був доставлений до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

29.04.2024 року позивачу було видано військовий квиток, карту професійно-психологічного відбору кандидата, результати тестування кандидата на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 , мобілізаційне розпорядження, ордер на отримання речового майна.

01.05.2024 року позивач був доставлений для проходження навчань у с.Старий Сілець Івано-Франківської області.

Також представник позивача зазначає, що позивач на обліку стоїть у ІНФОРМАЦІЯ_5 ; всі документи, якими посвідчується проведення процедури мобілізації видані без присутності позивача поза належною процедурою.

Суд звертає увагу, що із зазначених пояснень вбачається, що процедура мобілізації позивача була проведена ІНФОРМАЦІЯ_6 із грубими порушеннями чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Зокрема, позивачу не було проведено належну військово-лікарську експертизу відповідною військово-лікарською комісією, не з`ясовано в якому саме місті позивач стоїть на військовому обліку, чи оновив він свої дані, чи має передбачене законом право на відстрочку від мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Абзацом першим ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Абзацом другим цієї ж норми передбачено, що суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч.4 ст.159 КАС України).

Суд звертає увагу, що у даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_6 як відповідач у даній справі жодним чином не довів правомірність своїх дій щодо мобілізації позивача.

Окрім того, судом ухвалою від 26.08.2024 року витребовувались від ІНФОРМАЦІЯ_1 документи необхідні для повного та всебічного розгляду даної справи, однак, станом на день ухвалення судового рішення жодних документів від відповідача на адресу суду не надійшло.

Більше того, ІНФОРМАЦІЯ_6 не було подано відзив на дану позовну заяву та повідомлено суд причинини неподання відзиву, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду даної справи (довідки про доставку електронного листа, які наявні в матеріалах справи).

Як наслідок, суд, з урахуванням ч.4 ст.159 КАС України, кваліфікує вказану обставину як визнання позову.

Відтак, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу проведення мобілізації до військової служби позивача не відповідають критеріям правомірності передбаченим п.1 ч.2 ст.2 КАС України.

Як наслідок, адміністративний позов підлягає задоволенню у цій частині.

Щодо позовних вимог з приводу визнання протиправним та скасування наказу №126 від 29.04.2024 року щодо зарахування позивача в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Зі змісту згаданого наказу вбачається, що позивача було зараховано у списки особового складу військової частини відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022.

При цьому, у ньому відсутні відомості щодо підстав зарахування позивача у списки особового складу частини, на які посилається представник позивача, зокрема, щодо мобілізації позивача ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Іншими словами, у спірному наказі відсутні відомості щодо причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позивача та зарахуванням його в списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші аргументи сторін, з огляду на встановлені обставини.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення мобілізації ОСОБА_1 до військової служби.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович