Справа № 440/8445/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р.Справа № 440/8445/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/8445/24

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції третя особа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі відповідач, УЗПВР), третя особа: Управління ДМС України в Полтавській області (надалі також апелянт) в якій просила постанову про закінчення виконавчого провадження № 75258778 від 24.06.2024, винесену головним державним виконавцем УЗПВР Благадиром Д.Г. - скасувати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75258778 від 24.06.2024, винесену головним державним виконавцем УЗПВР Благадиром Д.Г.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УЗПВР на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління ДМС України в Полтавській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції надано помилкову оцінку діям державного виконавця. Вважає, що ним у повному обсязі виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 в адміністративній справі № 440/14326/23.

Вказує, що резолютивна частина рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі №440/14326/23 має зобов`язальний характер, однак судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги щодо порядку документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України і, як наслідок, не перевірялися підстави для видачі позивачці паспорта громадянина України.

Повідомив, що декларація позивача (стягувача) про відмову від громадянства російської федерації від 17.08.2023, була фактично прийнята УДМС 25.08.2023, про що були повідомлені позивач та державний виконавець.

На підставі викладеного, вважає, що відповідачем законно та обґрунтовано ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження № 75258778, відкритого на підставі виконавчого листа № 440/14326/23, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 10.06.2024 відносно УДМС, у зв`язку із повним його виконанням добровільно до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, про що винесено відповідну постанову.

Позивач не погодився з доводами апеляційної скарги та подав відзив на неї, у якому просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. наполягав на тому, що у дійсності рішення суду по справі №440/14326/23 не виконано, позаяк позивача не документовано паспортним документом, що свідчить про неприйняття третьою особою декларації позивача про відмову від громадянства рф.

Відповідач подав пояснення на апеляційну скаргу, яким підтримав її вимоги, стверджуючи про те, що державним виконавцем прийнято законне та обґрунтоване рішення про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, оскільки рішенням суду по справі № 440/14326/23 зобов`язано Управління ДМС в Полтавській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023, а не видавати позивачеві паспорт.

Відповідно до ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, представників апелянта та позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, відзиві на неї та поясненнях, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 у справі №440/14326/23 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною відмову Управління ДМС України в Полтавській області у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023, зобов`язано Управління ДМС України в Полтавській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023.

05.06.2024 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/14326/23, яким зобов`язано Управління ДМС України в Полтавській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023.

10.06.2024 УЗПВР відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду.

13.06.2024 Управлінням ДМС України в Полтавській області направлено до УЗПВР лист № 5301.12-4654/53.1-24, в якому зазначено, що у ході добровільного виконання рішення суду УДМС встановлено, що судом в рішенні від 10.01.2024 у справі №440/14326/23 допущено описку та зобов`язано Управління ДМС України в Полтавській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023. З метою належного виконання рішення суду Управлінням ДМС України в Полтавській області 30.05.2024 подано до суду заяву про виправлення описки в рішенні від 10.01.2024 по справі № 440/14326/23, про що повідомлено стягувача листом від 30.05.2024 № 5301.12-4159/53.2-24. Зазначено, що таким чином Управлінням ДМС України в Полтавській області добровільно вчинено дії зобов`язального характеру та виконано рішення суду у справі №440/14326/23. До Управління ДМС України в Полтавській області 06.06.2024 надійшов лист суду в якому поінформовано, що заява про виправлення описки у рішенні буде розглянута після повернення справи до Полтавського окружного адміністративного суду з Другого апеляційного адміністративного суду. З огляду на викладене, Управлінням ДМС України в Полтавській області зазначено прохання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з його повним виконанням.

24.06.2024 головним державним виконавцем УЗПВР Благадиром Д.Г. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75258778 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові зазначено, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. У виконавчому документі № 440/14326/23 зазначено про необхідність зобов`язання Управління ДМС України в Полтавській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023. Згідно з наданою Управлінням ДМС України в Полтавській області інформацією від 13.06.2024 вих. № 5301.12-4654/53.1-24 та від 20.06.2024 вих. № 5301.12-4867/53.1-24 встановлено, що Управлінням ДМС України в Полтавській області прийнято у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023 та станом на момент прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження вищевказана декларація стягувану не поверталася. Виходячи з вищевикладеного державним виконавцем прийнято рішення про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що постанову про закінчення виконавчого провадження прийнято державним виконавцем передчасно, з порушенням вимог статті 39 Закону № 1404-VІІІ, без перевірки чи виконано боржником рішення суду у повному обсязі та у спосіб, визначений судовим рішенням, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено право виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання судового рішення відповідно до встановленого цим рішенням способу та порядку та з метою виконання покладених на нього обов`язків виконавець проводить перевірку виконання рішення. Постанова про закінчення виконавчого провадження ухвалюється виконавцем лише у разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, 05.06.2024 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №440/14326/23, яким зобов`язано Управління ДМС України в Полтавській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства від 25.08.2023.

Управлінням ДМС України в Полтавській області направлено до УЗПВР лист № 5301.12-4654/53.1-24 від 13.06.2024, на підставі якого відповідач прийняв оскаржувану постанову. У вказаному листі апелянт повідомив відповідача про добровільне виконання судового рішення по справі №440/14326/23 у спосіб прийняття відповідної декларації.

Так, фактично позивач вважає невиконанням судового рішення у справі №440/14326/23, те, що її не було документовано паспортом громадянина України.

Резолютивна частина судового рішення не містить вказівки на видачу позивачу паспорта громадянина України.

Отже, спору щодо документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України на час розгляду справи №440/14326/23 у суді між сторонами не існувало.

Також суд у межах названої справи не надавав оцінку самій декларації на її відповідність вимогам чинного законодавства.

Оскільки судовим рішенням у справі №440/14326/23 не було зобов`язано Управління ДМС України в Полтавській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України, колегія суддів вважає, що між позивачем та третьою особою виник новий спір з питань документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України.

Наданий позивачем до суду апеляційної інстанції лист третьої особи від 20.09.2024 №К-9212-24/6.4/6051-24, у якому Управління ДМС України в Полтавській області повідомляє позивача про прийняття її декларації про відмову від іноземного громадянства, подання такої декларації без дотримання вимог законодавства та повідомлення про можливе законодавче вирішення питання документування позивача, не доводить факту невиконання третьою особою рішення суду по справі №440/14326/23.

Покликання апелянта на практику розгляду подібних спорів судами першої та апеляційної інстанції колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що в силу ч. 5 ст. 242 КАС України суди мають враховувати лише висновки щодо застосування конкретних норм права, викладених виключно у постановах Верховного Суду, разом з цим ч. 7 ст. 78 КАС України передбачає що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята державним виконавцем правомірно та відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому не підлягає скасуванню.

Доводи представника позивача ОСОБА_2 , що міграційний орган в листах від 13.06.2024 та 20.06.2024 посилається на те, що рішення суду буде виконано після розгляду заяви про виправлення описки, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки в цих листах міграційний орган повідомляє відповідача про добровільне вчинення дій зобов`язального характеру та виконання судового рішення по справі № 440/14326/23 у зв`язку з чим прохав закрити виконавче провадження.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги Управління ДМС України в Полтавській області обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників судового розгляду, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року по справі № 440/8445/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції третя особа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін