Справа № 520/17101/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024р. щодо судових витрат на правничу допомогу за позовом ОСОБА_1 (далі за тестом - позивач, заявник) до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (далі за текстом - відповідач, суб"єкт владних повноважень, владний суб"єкт, адміністративний орган, орган публічної адміністрації, орган прокуратури) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону з приводу не розрахування грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб-військовослужбовців на виплачену суму одноразової грошової допомоги при звільненні; 2) визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону з приводу нарахування військового збору на виплачену суму одноразової грошової допомоги при звільненні; 3) стягнення зі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 6.504,63 грн. та військовий збір у розмірі 542,05грн.; 4) стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням суду від 29.08.2024р. позов було задоволено частково. Стягнуто із Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (ідентифікаційний код 39969443) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; розрахунковий рахунок - IBAN НОМЕР_2 в АТ "Райфайзен Банк Аваль", код банку 300335, ідентифікаційний код банку - 14305909) 6.504 (шість тисяч пятсот чотири) грн. 63коп. у якості грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто із Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (ідентифікаційний код 39969443) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; розрахунковий рахунок - IBAN НОМЕР_2 в АТ "Райфайзен Банк Аваль", код банку 300335, ідентифікаційний код банку - 14305909) 542 (п`ятсот сорок дві) грн. 05 грн. у якості безпідставно утриманого військового збору. Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Позивач 02.09.2024р. подав до суду заяву щодо судових витрат на правничу допомогу, до якої долучив докази в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2024р. призначено судове засідання на 23.09.2024 р. об 11:30 год у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за адресою: місто Харків, майдан Свободи, буд. 6, зал №7.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає, що відповідно до частин 1-2 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії співмірності, пропорційності, обґрунтованості, вимушеності, розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката сформульовані законодавцем у положеннях ч.5 ст.134 та ч.9 ст.139 КАС України.

Тому, з огляду на приписи ст.8 Конституції України, п.9 ч.3 ст.2, ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України, на зміст складових елементів верховенства права та на неприпустимість зловживання правами суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони (у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи); 5) пов`язаністю витрат з розглядом справи (тобто об"єктивною і неминучою вимушеністю); 6) обґрунтованістю розміру витрат та пропорційністю розміру витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін (у тому числі чи міг результат вирішення справи вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес); 7) поведінкою сторони під час розгляду справи; 8) причиною виникнення спору; 9) результатом розв`язання спору; 10) висловленою з даного приводу правовою позицією відповідача.

При цьому, з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги, що у силу правового висновку додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022р. у справі №910/12876/19: 1) Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно); 2) При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Також у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 22.06.2022р. у справі №380/3142/20: 1) в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором; 2) розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо; 3) Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат; 4) у силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою; 5) Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг; 6) при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Окрім того, за правовими висновками постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 (адміністративне провадження №К/9901/365/19): 1) документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, але суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо; 2) Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим; 3) При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 4) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Вказані висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.

Звідси слідує, що у силу п.9 ч.3 ст.2 та ч.5 ст.242 КАС України досягнення між учасниками суспільних відносин згоди з приводу будь-якого (у тому числі і фіксованого) розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді або досягнення домовленості з приводу обчислення розміру гонорару за іншими складовими не призводить до безумовного правового наслідку у вигляді обтяження відповідача обов`язком відшкодування повної суми цього гонорару поза межами критеріїв ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.6 ст.134, ч.9 ст.139 КАС України.

Таке тлумачення змісту наведених норм права повністю корелюється із правовими висновками постанови Великої палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката заявником було надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.10.2021р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК №001596, додаткову угоду від 15.05.2023р. до договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.10.2021р., акт про надання правової (правничої) допомоги від 01.09.2024р.

Відповідно до акту про надання правової (правничої) допомоги від 01.09.2024р. позивачу надано професійну правничу допомогу: 1 Вивчення матеріалів справи №520/224/21, що послугувала підставою виникнення спору 1 год - 1300 грн; 2. Вивчення нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини 1 год - 1300 грн; 3. Вивчення судової практики з питань спірних відносин 1 год - 1300 грн; 4. Усна консультація Клієнта з питань спірних правовідносин 1 год - 1300 грн; 5. Підготовка позову від 30.06.2023 р., доказів та матеріалів 6000 грн; 6. Підготовка звернення до відповідача від 30.06.2023 р. щодо проведення компенсації податків позивачу в досудовому порядку 1000 грн; 7. Підготовка запитів про інформацію відповідачу від 11.08.2023 р., 28.08.2023 р. стосовно розгляду звернення щодо проведення компенсації податків позивачу в добровільному порядку 1000x2 = 2000 грн; 8. Підготовка письмових пояснень від 27.09.2023 р по суті спору 2000 грн. Загальна вартість виконаних послуг (робіт) складає 16.200,00 грн.

Відповідач у відзиві заперечував щодо стягнення правничої допомоги та зазначив, що дана сума є явно необґрунтованою та не відповідає принципу обґрунтованості та співрозмірності, позивач має вищу юридичну освіту, професійний стаж в галузі права понад 10 років, тобто має можливість самостійно представляти та захищати свої права та інтереси в суді, без правничої допомоги адвоката. Крім того, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.08.2019 ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у зв`язку з чим, має право на безоплатну правову допомогу на підставі ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Вирішуючи питання співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зважає, що майновий інтерес заявника у межах даного спору у грошовому виразі складає - 7.046,68 грн., тобто розмір грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб та військовий збір, які підлягали стягненню на користь позивача.

Спір не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу оскаржених рішень; причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень.

Справа слухалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт на 16.200,00 грн. є неспівмірним з обставинами даного конкретного спору.

Окрім того, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно з актом наданих послуг, суд вважає, що такі види послуг як: вивчення матеріалів справи №520/224/21, що послугувала підставою виникнення спору, вивчення нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики з питань спірних відносин, усна консультація Клієнта з питань спірних правовідносин, підготовка звернення до відповідача від 30.06.2023 р. щодо проведення компенсації податків позивачу в досудовому порядку не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду документів по справі (позовної заяви).

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі №922/2321/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 96172760) виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані адвокатом, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за свою суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі - 1.500,00грн. (7.046,68 грн. - 100% вартості майнового спору; 21,28% вартості майнового спору, тобто 1/5 частина) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 139, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (ідентифікаційний код - 39969443; місцезнаходження - вул. В`ячеслава Чорновола, 21, м. Краматорськ, Донецька обл., 84333) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 1.500,00 грн (одна тисяча п"ятсот гривень 00 коп.) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Сліденко