Справа № 520/24665/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"23" вересня 2024 р. справа №520/24665/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши у письмовому провадженні в м. Харкові заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області Медичної військово-лікарської комісії (61002, Харківська обл., Харківський р-н, м. Харків, вул. Гіршмана, 8-10, ) про визнання протиправною та скасування постанови (довідки) та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат, Філіппов Олександр Володимирович, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області Медичної військово-лікарської комісії, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову (довідку) Державної установи територіального медичного об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Харківській області медичної військово-лікарської комісії від 25 червня 2024 року щодо не встановлення причинного зв`язку хвороби «змішаний астигматизм в 0, 75 Д правого ока, простий короткозорий астигматизм в 1.0 Д лівого ока» із проходженням військової служби ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Державну установу територіального медичного об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Харківській області медичної військово-лікарської комісії повторно розглянути військово-медичні документи, подані ОСОБА_1 щодо встановлення причинного зв`язку хвороби «змішаний астигматизм в 0,75 Д правого ока, простий короткозорий астигматизм в 1.0 Д лівого ока» з проходженням військової служби, із врахуванням «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС України від 03.04.2017 р. № 285 та прийняти відповідне рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 вказаний адміністративний позов відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Після подачі позовної заяви представником ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 20.09.2024 подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- зупинити дію постанови (довідки) Державної установи територіального медичного об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Харківській області медичної військово-лікарської комісії від 25 червня 2024 року щодо не встановлення причинного зв`язку хвороби «змішаний астигматизм в 0, 75 Д правого ока, простий короткозорий астигматизм в 1.0 Д лівого ока» із проходженням військової служби ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області Медичної військово-лікарської комісії про визнання протиправною та скасування постанови (довідки) ВЛК та зобов`язання вчинити певні дії.

Зауважено, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може призвести до незаконного продовження військової служби хворої людини.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

При цьому позивачем не надано доказів щодо існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може привести до несприятливих наслідків для прав позивача, у разі постановлення на його користь судового рішення.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Призначенням інституту забезпечення адміністративного позову є недопущення порушення прав позивача під час розгляду адміністративної справи та створення умов для можливості реального виконання рішення суду в подальшому.

Судом встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених у ч. 2 ст. 150 КАС України для забезпечення даного адміністративного позову.

Верховний Суд у постановах від 13.06.2018 у справі № 806/526/16, від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Отже, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Отже, вирішення спору в межах даної справи здійснюється судом з урахуванням вищезазначених висновків.

Заявник фактично зазначає, що певні факти щодо його лікування та стану здоров`я, а також інші докази, які могли вплинути на спірне рішення, не були враховані відповідачем.

Забезпечення позову не може підміняти собою подання позову та має інші цілі, а все обґрунтування заяви позивача зводиться до незаконності спірної постанови (довідки).

Отже, підстав для забезпечення позову на підставі норми ч. 2 ст. 150 КАС України судом не встановлено, оскільки явна протиправність постанови (довідки) не доведена, а вбачається спір та позивач звернувся до суду з відповідним позовом для його вирішення.

Питання і твердження про те, що стан здоров`я позивача не дає можливості виконувати позивачем обов`язки військовослужбовця не відноситься до компетенції суду, оскільки відноситься до медичного критерію.

Юридичний критерій правомірності прийняття спірної постанови (довідки), в тому числі вмотивованість і обґрунтованість такої постанови (довідки), ще підлягає дослідженню судом під час розгляду справи у позовному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованими, а заява позивача про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).

Керуючись ст.ст.2, 150-154, 241-243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області Медичної військово-лікарської комісії про визнання протиправною та скасування постанови (довідки) та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвалу виготовлено та підписано 23 вересня 2024 року.

Суддя Супрун Ю.О.