Справа № 380/25464/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/25464/23 пров. № А/857/7296/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення недоотриманих грошового забезпечення та додаткової винагороди (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.02.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

23.10.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди і грошового забезпечення за травень 2022 року, липень 2022 року, також за період серпня 2022 року по квітень 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 857793 грн. 04 коп., з яких 808666 грн. 67 коп. додаткова винагорода та 49126 грн. 37 коп. недотримане грошове забезпечення (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.44-46).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.69-75).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог (а.с.77-81).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що відповідачем протиправно не нараховано йому додаткову винагороду і грошове забезпечення; накази військової частини про звільнення зі служби він не отримував. Тривалий час він проходив лікування, що було пов`язане з проходженням військової служби. В кінцевому підсумку йому присвоєно третю групу інвалідності (така пов`язана із проходженням військової служби).

Покликання відповідача на вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є помилковим, оскільки 29.12.2023р. слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000165 у зв`язку з відсутністю в його діях ознак кримінального правопорушення.

Також представлені відповідачем матеріали дисциплінарної справи не стосуються позивача, оскільки в них згадується ОСОБА_3 .

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 35 від 25.02.2022р. солдат ОСОБА_1 зарахований до списків військової частини та призначений на посаду старший розвідник розвідувального відділення НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони (а.с.10).

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 95 від 28.04.2022р. старшого солдата ОСОБА_1 , старшого розвідника розвідувального відділення вважати таким, що прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання «Північ», які залучаються та беруть безпосередню участь в угрупованні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській обл., з метою виконання службових (бойових) завдань. Підставою винесення наказу слугувало бойове розпорядження з територіальної оборони угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 348 від 24.04.2022р. (а.с.11).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 147 від 22.06.2022р. ОСОБА_1 вибув з місця дислокації військової частини на лікування у Військово-медичний клінічний центр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (м.Дніпро) (а.с.12).

В період з 25.06.2022р. по 27.06.2022р. позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному центрі Західного регіону для лікування хронічного захворювання. Відповідно до перевідного епікризу № 8129 із медичної карти амбулаторно (стаціонарно) хворого ОСОБА_1 переведено для подальшого лікування у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16-17).

З 27.06.2022р. по 11.07.2022р. позивач перебував на лікуванні у Львівському обласному госпіталі ветеранів війни та репресованих ім.Ю.Липи м.Винники для лікування хронічного захворювання, про що свідчить Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) № 2892 (а.с.18 і на звороті).

Згідно з Етапним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6635 з 12.07.2022р. по 29.07.2022р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» для лікування загострення хронічного захворювання (а.с.19).

Із змісту довідки військово-лікарської комісії КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» № 575 від 28.07.2022р. слідує, що захворювання позивача пов`язане з проходженням військової служби; потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів (а.с.20).

В період з 29.08.2022р. по 12.09.2022р. позивач перебував на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8452 від 12.09.2022р. (а.с.21).

З 13.09.2022р. по 30.09.2022р. позивач проходив стаціонарне лікування у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» для лікування хронічного захворювання, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6635 від 30.09.2022р. (а.с.22).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» № 1163 від 29.09.2022р. захворювання позивача пов`язане з проходженням військової служби (довідка про обставини захворювання відсутня); потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів (а.с.23).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 6916 від 19.12.2022р. старший солдат ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби; протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.24).

В періоди з 23.12.2022р. по 09.01.2023р. та з 10.01.2023р. по 27.01.2023р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи» для лікування хронічного захворювання, що підтверджується відповідними виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 14748 та № 114 (а.с.25-26).

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії № 2053 від 26.01.2023р. молодший сержант ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби; протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах; захворювання пов`язане із проходженням військової служби (а.с.27).

Згідно з Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 742012 від 23.02.2023р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (а.с.28).

Із змісту витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 26 від 26.01.2023р. слідує, що старшого солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира з утримуванням в списках особового складу військової частини, з 07.01.2023р. (а.с.13).

28.04.2023р. ТУ ДБР у м.Львові внесено до ЄДРДР відомості про вчинення старшим солдатом ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (а.с.54).

У подальшому 29.12.2023р. вказане кримінальне провадження стосовно позивача було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.58-61).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 9-ОД від 22.01.2023р. позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що проявилося у його нез`явленні на службу із закладу охорони здоров`я. Вказаним наказом визначено не включати до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», старшого солдата ОСОБА_1 до його повернення на службу (а.с.53).

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 122 від 30.04.2023р. старшому солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 з 28.04.2023р. (а.с.14).

Відповідно до складеної довідки № 346 від 11.07.2023р. про доходи ОСОБА_1 за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року останньому виплачено наступні грошові доходи:

за квітень 2022 року - 13759 грн. 75 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за травень 2022 року 14494 грн. 10 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за червень 2022 року 14734 грн. 76 коп. грошового забезпечення та 100000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за липень 2022 року 14838 грн. 96 коп. грошового забезпечення та 81333 грн. 33 коп. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за серпень 2022 року 14887 грн. 75 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за вересень 2022 року 15103 грн. 55 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за жовтень 2022 року 15103 грн. 55 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за листопад 2022 року 28925 грн. 30 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за грудень 2022 року 15239 грн. 54 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за січень 2023 року 15197 грн. 27 коп. грошового забезпечення та 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168;

за лютий 2023 року 12821 грн. 25 коп. грошового забезпечення;

за березень-квітень 2023 року грошове забезпечення та додаткова винагорода не нараховувались та не виплачувались (а.с.8).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р., за травень 2022 року, липень 2022 року, також за період з серпня 2022 року по квітень 2023 року, грошового забезпечення з лютого по квітень 2023 року, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці Збройних Сил України за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., яка може становити до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

З аналізу норм постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Водночас, терміни «захворювання» і «поранення» (травма) не є тотожними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я для лікування хронічних захворювань, що не пов`язані пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), із захистом Батьківщини. Отже, відсутні підстави для виплати додаткової винагороди згідно постанови № 168, збільшеної до 100000 грн. за час лікування та час перебування у відпустці, а саме за період з липня 2022 року по грудень 2022 року.

За травень 2022 року та січень 2023 року позивачу нараховано та виплачено 30000 грн. додаткової винагороди згідно постанови № 168. В матеріалах справи є відсутніми докази того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн.

Крім того, за період з 01.02.2023р. по 28.04.2023р. є відсутніми докази того, що ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), або брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди в сумі 30000 грн. та збільшеної до 100000 грн.

В частині щодо вимог про стягнення грошового забезпечення за період з лютого 2023 року по квітень 2023 року в сумі 49126 грн. 37 коп. суд врахував факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 9-ОД від 22.01.2023р.

Доказів того, що позивач у період з лютого по квітень 2023 року виконував службові обов`язки у Військовій частині НОМЕР_1 чи перебував на лікуванні у медичному закладі, матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач у вказаний період перебував у відпустці за станом здоров`я.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 122 від 30.04.2023р. позивачу призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини; документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 з 28.04.2023р.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення за вказаний період.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Спір в розглядуваній частині виник у зв`язку із неповною виплатою додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування за періоди: травень, липень 2022 року, з серпня 2022 року по квітень 2023 року, а також грошового забезпечення з лютого по квітень 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині 2 ст.9 вказаного Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1 і 2 ч.4 ст.9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України № 64 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» КМ України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до аб.4 п.1 постанови № 168 (в редакції після 19.07.2022р. згідно з постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р.) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також постанову № 168 (в редакції від 19.07.2022р.) доповнено п.2-1, згідно якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам /порядок № 260/.

Відповідно до п.17 порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022р. для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., Міністром оборони України прийнято рішення № 248/1298 від 25.03.2022р. та № 248/1529 від 18.04.2022р.

Згідно рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022р., чинного на час виникнення та існування спірних правовідносин, документальне підтвердження вказаних фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Також згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022р., у подальшому наказом Міністерства оборони /МО/ України № 44 від 25.01.2023р. затверджено зміни до Порядку № 260 та внесено до цього Порядку новий розділ XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Так, згідно з п.9 розд. XXXIV Порядку № 260 (тут і далі в редакції наказу МО України № 44 від 25.01.2023р.) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Пунктом 10 розд. XXXIV Порядку № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розд. XXXIV Порядку № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МО України № 402 від 14.08.2008р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Відповідно до пп. «б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МЛ України № 402 від 14.08.2008р. /Положення № 402/, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно п.п.21.1, п.21.2 Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

При цьому, згідно абз.2 ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Окрім цього, відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом МО України № 402 від 14.08.2008р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України /Положення № 402/.

Згідно п.1.1 гл.1 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 гл.6 розд. ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Відповідно до п.6.15 гл.6 розд. ІІ Положення № 402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил України за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., яка може становити до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

При цьому, з наведених норм постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Також вказані норми, які стосуються виплати спірної додаткової винагороди, оперують поняттям «поранення (контузія, травма, каліцтво)», до яких не відноситься захворювання.

Під час судового розгляду встановлено і не заперечується сторонами та обставина, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я для лікування хронічних захворювань, що не пов`язані пораненнями (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини.

За таких обставин правові підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., збільшеної до 100000 грн. за час лікування та час перебування у відпустці, а саме за період з липня по грудень 2022 року, є відсутніми.

За травень 2022 року та січень 2023 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено 30000 грн., передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р.

При цьому, в матеріалах справи є відсутніми докази того, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн.

Крім того, з 01.02.2023р. по 28.04.2023р. є відсутніми докази того, що ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), або брав безпосередню участь у бойових діях та виконував бойові (спеціальні) завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником, відтак відсутні підстави для виплати додаткової винагороди в сумі 30000 грн. та збільшеної до 100000 грн.

В частині щодо вимог про стягнення грошового забезпечення за період з лютого 2023 року по квітень 2023 року в сумі 49126 грн. 37 коп. колегія суддів враховує, що в лютому 2023 року відповідач виплатив позивачу 12821 грн. 25 коп. грошового забезпечення; протягом березня-квітня 2023 року грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось.

Причиною такого слугував факт притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 9-ОД від 22.01.2023р. ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що проявилося у його нез`явленні на службу із закладу охорони здоров`я.

Також вказаним наказом визначено не включати до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», старшого солдата ОСОБА_1 до його повернення на службу.

Помилкове зазначення по-батькові позивача слід вважати опискою, що підтвердив під час розгляду справи представник відповідача.

Пунктом 15 розділу І порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

Також закриття кримінального провадження стосовно позивача не свідчить про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, оскільки факт його неприбуття з лікування та подальшого нез`явлення на службу встановлений матеріалами службового розслідування, за результатами якого винесено вищезазначений наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, який позивачем не оскаржувався.

Окрім цього, позивачем не спростовано факт неприбуття до військової частини після завершення лікування.

Пунктом 15 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Доказів того, що позивач у період з лютого по квітень 2023 року виконував службові обов`язки у Військовій частині НОМЕР_1 чи перебував на лікуванні у медичному закладі, матеріали справи не містять.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 114 позивач перебував на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.Ю.Липи» до 27.01.2023р.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач у вказаний період перебував у відпустці за станом здоров`я.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 122 від 30.04.2023р. старшому солдату ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено 28.04.2023р. зі списків особового складу військової частини, документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до послідовного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачу грошове забезпечення за вказаний період.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2024р. в адміністративній справі № 380/25464/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 23.09.2024р.