Справа № 620/5043/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 вересня 2024 року Чернігів Справа № 620/5043/24
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення пенсії позивачу шляхом обмеження її максимальним розміром при проведенні перерахунку, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з 01.02.2021 на підставі оновленої довідки Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 14.03.2023 №518/1.6/183 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 та з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 14.03.2023 № 518/1.6/183 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022;
- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з 01.02.2021 на підставі оновленої довідки Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 14.03.2023 №518/1.6/183 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 та з 01.02.2022 на підставі оновленої довідки Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 14.03.2023 №518/1.6/183 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу з 05.10.2023 доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі 2000,00 грн;
- зобов`язати відповідача провести позивачу з 05.10.2023 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» в повному обсязі ,без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум..
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №620/5043/24 позов задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.02.2021 нарахуванням та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі №620/13878/23 без обмеження її максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум..

Рішення суду від 15.05.2024 набрало законної сили 14.06.2024.

Оскільки рішення суду відповідачем не виконується, позивачем подано до суду заяву про встановлення судового контролю та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на таке.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду;2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком. Таке формулювання обумовлює необхідність доведення наявність підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Тобто встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

За змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач має навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Як вбачається з доданих до матеріалів заяви доказів, відповідач листом від 11.07.2024 №28217-27403/М-02/8-2600/24 повідомив позивача про проведення у липні 2024 року перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №620/5043/24, де серед іншого, зазначив, що розмір пенсії з 01.08.2024 буде виплачуватися в розмірі 23610,00 грн. Вказав, що на виконання рішення суду, яким зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія встановлюється без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок, та не переглядається. Також зазначено, що рішенням від 15.05.2024 у справі №620/5043/24 не покладено зобов`язань щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру в подальшому в разі проведення перерахунків пенсії (зокрема, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, індексації тощо).

Суд звертає увагу, що задовольняючи позовні вимоги він вказував, що частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ не встановлено обмеження максимального розміру пенсії позивача та вважав дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача десятикратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, протиправними.

Тобто суд констатував, що пенсія позивача, яку він отримує відповідно до положень Закону №2262-ХІІ не обмежується максимальним розміром.

Як вбачається з протоколів перерахунку пенсії станом на 01.02.2022, 01.03.2022, 01.03.2023, 01.03.2024 та 01.06.2024, позивач продовжує отримувати пенсію за вислугу років, відповідно до положень Закону №2262-ХІІ, а її нарахування відбувається з урахуванням максимального розміру, обмеженого десятикратним розміром прожиткового мінімуму.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром призводить до неналежного виконання відповідачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №620/5043/24 та, як наслідок, порушення відповідачем норм Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших нормативно-правових актів в частині обов`язковості виконання судового рішення.

Таким чином, судове рішення залишається невиконаним.

Враховуючи наведене та констатуючи факт невиконання рішення суду в повному обсязі, суд вважає, що за відсутності такого заходу судового контролю, як зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, рішення суду залишиться невиконаним на невстановлений термін, що буде призводити до продовження порушення прав позивача.

Враховуючи наведене, заяву слід задовольнити.

Керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надати суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №620/5043/24, у місячний строк з дня набрання чинності цією ухвалою.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 КАС України.

Суддя Л.О. Житняк