Справа № 500/3892/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3892/24

24 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом від 29.04.2024 №1900-0303-8/20786 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за виключенням підтвердженого страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити і виплачувати з 09.07.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу повністю період роботи з 01.04.2000 по 01.12.2003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 29.04.2024 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №500/6965/24 до страхового стажу позивачки зарахував період роботи в ПАП "Перлина" згідно довідки №95 від 30.05.2023, виданої Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, а саме: з квітня 2000 по грудень 2000, та з січня 2002 по грудень 2002, з урахуванням інформації про встановлений та вироблений мінімуму трудової участі, що на переконання позивачки призвело до неправильного обчислення її страхового стажу. Так, позивач вважає, що до її страхового стажу підлягає зарахуванню увесь період роботи в ПАН "Перлина" згідно із записами трудової книжки - з 01.04.2000 по 01.12.2003, що і слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву. Проте, у вказаний строк відзиву до суду не надходило, як будь-яких клопотань.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини.

10.07.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №40 від 17.07.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини другої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. За результатами доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки №188 від 02.07.2019 з 01.04.2000 по 01.12.2003, оскільки відсутній документ про право підпису старостою с.Угринь про стаж в ПАП "Перлина".

24.07.2023 позивач повторно звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №40 від 31.07.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Як слідує з даного рішення, за доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи з 01.04.2000 по 01.12.2003 згідно довідки від 02.07.2019 №188, виданої Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області, оскільки відсутня інформація щодо права підпису старости с.Угринь довідок про стаж роботи в ПАП "Перлина" та відсутні документи про реорганізацію.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернулася до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №500/6965/23, яке набрало законної сили 03.04.2024, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.07.2023 №40 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2023 про призначення пенсі за віком, прийнявши відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Листом від 29.04.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило позивачку про те, що на виконання вимог рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року, до страхового стажу враховано період роботи в ПАП "Перлина" згідно довідки №95 від 30.05.2023, виданої Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області з квітня 2000 року по грудень 2000 року та з січня 2002 року по грудень 2002 року з урахуванням інформації про встановлений мінімум та вироблений мінімум трудової участі.

Також у даному листі вказано, що оскільки наявний страховий стаж роботи становить менше за необхідний, тому право на призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на даний час відсутнє.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-IV.

Відповідно до приписів статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), частини першої статті 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Із наявної у матеріалах справи копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , слідує, що позивач у 2000 році виробила 24 вихододні з річного мінімуму трудової участі 130 (запис за порядковим номером 16), за 2001 рік у записі під порядковим номером 17 відомості відсутні, у 2002 році - 61 з 130 (запис за порядковим номером 18), за 2003 рік у записі під порядковим номером 17 відомості відсутні.

Також суд зауважує, що у графі "Причини невиконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві" відсутні будь-які записи про наявність поважних причин невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі, який був визначений на рівні 130 днів.

Отже, невиконання позивачем річного мінімуму трудової участі відбулося без поважних причин.

Тому, оскільки позивачем у спірний період роботи з 01.04.2000 по 01.12.2003 не відпрацьовано річний мінімум трудової участі, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно зараховано до страхового стажу позивачки вироблений мінімум трудової участі.

Вищенаведені судом висновки узгоджуються із позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 12.06.2024 у справі №120/2366/21-а.

Як слідує із матеріалів справи, після повторного розгляду заяви позивачки від 24.07.2023 про призначення пенсії за віком, на виконання рішення суду від 15.01.2024 у справі №500/6965/23, страховий стаж позивачки становить 19 років 06 місяців 09 днів.

Згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" жінки, які народилися у період з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 59 років за наявності страхового стажу не менше 26 років.

У разі відсутності страхового стажу роботи, не менше 26 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, а в разі відсутності страхового стажу роботи, не менше 20 років, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

З урахуванням вищенаведеного, у зв`язку із тим, що наявний страховий стаж роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить менше за необхідний (20 років), тому суд погоджується із твердженням відповідача, що на даний час у останньої, право на призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутнє.

Тому, суд не вбачає протиправності у діях Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю достатнього страхового стажу.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, );

Головуючий суддя Баб`юк П.М.