Справа № 500/4788/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4788/24

23 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Назарук Тетяну Володимирівну звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати:

додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168),

грошового забезпечення, що мало виплачуватися під час проходження військової служби,

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Міністерством оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок №260), та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 (далі Порядок №460),

та зобов`язати нарахувати й провести такі виплати.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено, причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом визнано поважними та поновлено такий строк; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 01.08.2024 роз`єднано позовні вимоги у самостійні провадження.

Ухвалою суду від 02.08.2024 прийнято до провадження адміністративну справу № 500/4788/24. У межах даного провадження підлягають розгляду такі позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 :

про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу:

матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої Порядком №260, за 2022 та 2023 роки;

одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої Порядком №260, та у розмірі, визначеному Порядком №460,

та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу:

матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, передбачену Порядком № 260, за 2022 та 2023 роки;

одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену Порядком № 260 та у розмірі, визначеному Порядком № 460.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 у період з 25.02.2022 по 05.12.2023, проходив військову службу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 . За час несення військової служби не отримував матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої пунктом 1 розділу XXIV Порядку № 260, за 2022 та 2023 роки, а тому така мала бути виплачена при звільненні з військової служби. Також при звільненні з військової служби мала бути виплачена одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 4 розділу XXXII Порядку № 260, у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, згідно з Порядком №460. Такі види допомог позивачу не виплачені, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та вказує, що Військова частина НОМЕР_1 (окремий батальйон територіальної оборони Збройних Сил України) є структурним підрозділом та знаходиться в прямому підпорядкуванні Військової частини НОМЕР_2 (окрема бригада територіальної оборони Збройних Сил України). Військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником бюджетних коштів, а лише нараховує грошове забезпечення, додаткові та одноразові виплати. Безпосередню виплату грошового забезпечення здійснює Військова частина НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 7 розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

У пункті 6 наказу Міністра оборони України №30 від 31.01.2022 вказано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям, які отримують грошове забезпечення, в розмірі одного окладу за їх військовими званнями. Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності підстав, перелік яких наведений у цьому наказі Міністра оборони України. У межах залишку коштів за фондом грошового забезпечення у грудні 2022 року виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям здійснювати в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, після здійснення військовослужбовцям всіх виплат, передбачених пунктом 5 та абзацом другим цього пункту наказу, на підставі рапорту військовослужбовця.

Аналогічний перелік підстав для виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань зазначений у пункті 6 Окремого доручення Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023.

Представник відповідача зазначає, що 07.12.2022 ОСОБА_1 подав рапорт про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік. До рапорту не додані документи, які б засвідчували підстави отримання такої допомоги відповідно до пункту 6 Окремого доручення Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023. Допомога не нараховувалася та не виплачувалася.

У 2023 році Військова частина НОМЕР_1 не отримувала від позивача рапортів або інших заяв щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Щодо одноразової допомоги при звільненні з військової служби, то таку нараховано Військовою частиною НОМЕР_1 у розмірі 18192,70 грн разом з компенсацією за невикористану відпустку у розмірі 36096,63 грн та виплачено Військовою частиною НОМЕР_2 на картку військовослужбовця 23.12.2023, що підтверджується відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо), виданою ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідач просив у позові відмовити (а.с.47-52).

У відповіді на відзив представник позивача не погоджується з поясненнями відповідача та зазначає, що Окреме доручення Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 не може стосуватися виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, бо в часі прийняте пізніше.

Також представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 подав рапорт про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Вказує, що положення пункту 9 розділу XXІV Порядку № 260 не передбачають подання додаткових документів до рапорту військовослужбовця на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Рішення Міністра оборони України не містить нормативно-правових приписів, а саме Окреме доручення №2683/з не може бути підставою для ненарахування/невиплати військовослужбовцям, передбачених чинним законодавством України обов`язкових виплат (в тому числі, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань).

Стосовно виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні з військової служби 23.12.2023, то представник позивача поставив таку під сумнів, бо у призначенні коштів, які 23.12.2023 надійшли на рахунок ОСОБА_1 вказане цільове призначенням «заробітна плата», а не одноразова грошова допомога при звільненні.

Також, незважаючи на те, що виплату коштів здійснює Військова частина НОМЕР_2 , все ж нарахування відповідних виплат проводить Військова частина НОМЕР_1 , рішення якої є підставою для відповідних виплат розпорядником коштів.

Додатково представник позивача зауважує, що відповідач не надіслав примірник відзиву позивачу, тому такий не може бути прийнятим судом (а.с.73-78).

У запереченні представник відповідача виклав повторно ті самі обставини, що й у відзиві на позов, зазначив, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2022 році регулювалася пункту 6 наказу Міністра оборони України №30 від 31.01.2022, який не враховує представник позивача. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 у 2023 році не подавав рапорт на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Одноразова допомога при звільненні з військової служби нарахована та виплачена у повному розмірі. Представник відповідача просив у позові відмовити (а.с.87-90).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , військове звання солдат, у період з 25.02.2022 по 05.12.2023 проходив військову службу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 25.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17-21).

Позивач має статус учасника бойових дій, про що ІНФОРМАЦІЯ_2 14.02.2024 видано посвідчення серія НОМЕР_4 (а.с.22).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №339 від 05.12.2023 ОСОБА_1 , колишнього стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, який перебуває в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №92-РС від 20.11.2023 у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що 05.12.2023 справи та посаду здав і вибув для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У цьому наказі вказано з 05.12.2023 виключити зі списків особового складу та зняти з усіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 01 рік 09 місяців 10 днів, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів, загальна 01 рік 09 місяців 10 днів.

За змістом наказу №339 від 05.12.2023 визначено виплатити позивачу одноразову допомогу при звільненні з розрахунку 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць військової служби, але не менше 25% щомісячного грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 05.12.2023.

Також зазначено, що щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана, використано 5 календарних днів основної щорічної відпустки за 2023 рік, тому наказано виплатити грошову компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 25 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.

В цьому ж наказі відзначено, що грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік отримав; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, у 2023 році не отримав (а.с.97).

Судом встановлено, що за час проходження військової служби ОСОБА_1 Військовою частиною НОМЕР_1 нараховувалося грошове забезпечення, яке виплачувалося за період з 26.02.2022 по 30.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з 01.07.2022 - Військовою частиною НОМЕР_2 .

З наданої Військовою частиною НОМЕР_1 картки особового рахунку № НОМЕР_5 за 2022-2024 роки військовослужбовця ОСОБА_1 (вих. №1497/25/600 від 25.03.2024) вбачається, що за період з липня 2022 року по червень 2023 року йому нараховано у складі грошового забезпечення посадовий оклад та оклад за військовим званням, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія (окрім січня 2023 року), з березня 2023 року по грудень 2023 року виплачувалася надбавка за вислугу років. Починаючи з липня 2023 року позивачу нараховувався лише оклад за військовим званням та, як попередньо зазначено, надбавка за вислугу років (а.с.24 зворот).

Позивачу в окремі місяці нараховувалася додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, та проводилася індексація грошового забезпечення.

У листопаді 2022 року та березні 2023 року ОСОБА_1 нарахована та виплачена матеріальна допомога.

У відомостях картки особового рахунку № НОМЕР_5 за 2022-2024 роки військовослужбовця ОСОБА_1 у графі нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (графа 14) відомості відсутні.

У грудні 2023 року нараховано грошову допомогу при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 54289,33 грн (графа 15).

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплатити матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, через що звернувся до суду з цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 цього Закону).

Відповідно до частини четверта статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Пунктом 2 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Отже, відповідний наказ про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини є підставою для нарахування основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього (пункт 14 розділу І Порядку №260).

Відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 7 розділу XXIV Порядку № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Пунктом 9 розділу XXIV Порядку № 260 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України; підставою для її виплати є рапорт військовослужбовця та наказ командира (начальника). Саме безпосередньо військовослужбовець має ініціювати питання виплати йому такої допомоги.

Такий висновок суду узгоджується зі статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, яким передбачено, що з службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

31.01.2022 Міністром оборони України прийнято наказ № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік», згідно з пунктом 6 якого матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям, які отримують грошове забезпечення, в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально- побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

У відповідності до пункту 6 Окремого доручення Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Інші підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розміри будуть доведені окремим рішенням Міністра оборони України.

Отже, у рапорті військовослужбовця щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань бути мають вказані конкретні підстави, перелік яких наведений у пункті 6 наказу Міністра оборони України від 31.01.2022 № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» (за 2022 рік) та у пункті 6 Окремим дорученням Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 (у 2023 році).

У цій справі суд встановив, що ОСОБА_1 у грудні 2022 року звертався до відповідача з рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік. Проте зміст такого рапорту не вказує на наявність обставин, передбачених пунктом 6 наказу Міністра оборони України від 31.01.2022 № 30.

У 2023 році позивач з рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не звертався. У матеріалах справи відсутні докази подачі такого рапорту відповідачу.

При розгляді цієї справи позивачем не доведено існування в нього підстав для виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки, що визначені у пункті 6 наказу Міністра оборони України від 31.01.2022 № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік» та у пункті 6 Окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з відповідно.

У позовній заяві позивач не наводить обставин, передбачених у наведеному вище рішенні та окремому дорученні Міністра оборони України.

Через відсутність підстав для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2022 році, у зв`язку з неподанням позивачем рапорту щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році та через відсутність підстав для виплати такої допомоги у 2023 році, у відповідача були відсутні правові підстави для розгляду відповідного питання та виплати такої допомоги ОСОБА_1 у 2022-2023 роках.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки.

Щодо одноразової допомоги при звільненні з військової служби, то суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХХII Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пункт 5 розділу XXXII цього Порядку визначає, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються:

звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою;

які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад),- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення;

яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення,- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які мали право військовослужбовці за останньою займаною посадою на день відсторонення від посад (відсторонення від виконання службових повноважень) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Порядку №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №460 військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період служби за призовом у зв`язку з мобілізацією з дня їх призову на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які у разі звільнення з військової служби у мирний час не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Пунктами 3-4 Порядку №460 встановлено, що розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1993 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей та допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №460 виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання.

Судом встановлено, що виплату одноразової допомоги при звільненні передбачено у наказі Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 №339.

Відповідач зазначає про нарахування ОСОБА_1 одноразової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 18192,70 грн разом з компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 36096,63 грн (а всього 54289,33 грн). Такі обставини підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця №430 за 2022-2024 роки військовослужбовця ОСОБА_1 (вих. №1497/25/600 від 25.03.2024), в якій у графі 15 вказано про нарахування у грудні 2023 року грошової допомоги при звільненні та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 54289,33 грн, після утримання військового збору до виплати зазначено суму 53580,24 грн. (а.с.24 зворот).

Про перерахування коштів у розмірі 53580,24 Військовою частиною НОМЕР_2 на картку військовослужбовця ОСОБА_1 23.12.2023 свідчить відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) видана ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.61 зворот) та інформація довідки, виданої 10.06.2024 АТ КБ «ПриватБанк», про рух коштів на картковому рахунку позивача у грудні 2023 року, зокрема, кошти на картковий рахунок позивача від Військової частини НОМЕР_2 зараховано 23.12.2023 двома сумами 53474,99 грн та 105,25 грн, а всього 53580,24 грн (а.с.24 зворот).

Враховуючи, що позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, передбачена Порядком №260 та Порядком №460, то в позовні вимоги про визнання протиправно бездіяльності відповідача про її ненарахування до задоволення також не підлягають.

У позові слід відмовити повністю.

Стосовно зауважень представника позивача (викладених у відповіді на відзив) про те, що відповідач не надіслав примірник відзиву позивачу, тому такий не може бути прийнятим судом, то суд їх оцінює критично, позаяк, надання до суду відповіді на відзив представником позивача свідчить про обізнаність про таку заяву по суті справи. Неприйняття судом відзиву на позов поставить під сумнів підстави для подання відповіді на відзив та доцільність прийняття її судом.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 23 вересня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.