Справа № 200/4868/24
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Справа№200/4868/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої військовослужбовцем за час проходження військової служби,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року Військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь вартість завданої державі шкоди у розмірі 22 000 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 відповідачем як матеріально-відповідальною особою згідно з роздавальною відомістю було отримано військове майно на загальну суму 22788,53 грн. Проте, зазначене майно він втратив і не здав, обґрунтовуючи тим, що воно у нього відсутнє. Це знайшло підтвердження в ході службового розслідування.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 року № 2520 вирішено притягнути відповідача, зокрема, до повної матеріальної відповідальності у розмірі 22788,53 грн.

Вказану суму відповідач із своєї заробітної плати погасив частково - на суму 788,53 грн., що свідчить про те, що він був обізнаний про притягнення його до матеріальної відповідальності.

У відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 року № 2621 сума непогашених збитків відповідача Військовій частині НОМЕР_1 на момент виключення зі списків особового складу військової частини становила 22 000 грн.

Оскільки вказана сума збитків за втрачене майно сплачена не була, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2024 року у вказаній адміністративній справі відкрито провадження; вирішено справу розглянути суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказану ухвалу в той же день судом надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень (посилання на веб-адресу: https://reyestr.court.gov.ua), де їй забезпечено надання загального доступу 25.07.2024 року. Також ухвалу надіслано сторонам у справі.

Вказану ухвалу відповідачем отримано 30.07.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» (трекінг № 597).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2024 року поновлено строк звернення до суду з позовом.

Відзив на позовну заяву подано не було.

Судом встановлено, що з 16.04.2022 року по 17.08.2023 року ОСОБА_1 (далі відповідач) проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2022 року №34 (по стройовій частині) відповідача, зарахованого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07.04.2022 року № 79-РС (по особовому складу) у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 як такого, що прибув з Військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду водія-кранівника евакуаційного відділення евакуаційного взводу групи матеріально-технічного забезпечення; з 16.04.2022 року відповідача зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення з 16.04.2022 року.

31.05.2022 року відповідач як матеріально-відповідальна особа згідно з роздавальною відомістю під власний підпис в підрозділі матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 отримав вісім одиниць військового майна, а саме: волонтерський спальник 1 од.; бронежилет оліва 1 од.; пластини 2 од.; шолом кулезахисний 1 од.; фляга польова індивідуальна 1 од.; чохол для фляги індивідуальної 1 од.; казанок індивідуальний 1 од.

Частина виданого військового майна відповідачем була втрачена, у зв`язку з чим комісією Військової частини НОМЕР_1 20.05.2023 року складена «Відомість визначення залишкової вартості речового майна групи матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , яке було видано солдату ОСОБА_1 і було втрачене (рапорт №28192)».

У вказаній Відомості відображено, що загальна вартість майна, що було видано відповідачу, та було ним втрачено, становить 22788,53 грн., а саме:

- мішок спальний 1 од., вартістю 1139 грн.;

- жилет рівня IIIа (стандарт NIJ) з табличками IV (з плитами) 1 комплект, вартістю 18171,65 грн.;

- шолом кулезахисний - 1 од., вартістю 2493,04 гри.;

- фляга польова індивідуальна - 1 од., вартістю 182,40 грн.;

- чохол до фляги польової індивідуальної - 1 од., вартістю 314,88 грн.;

- казанок польовий індивідуальний - 1 од., вартістю 487,56 грн.

Так, відповідач відмовився здавати це майно, аргументуючи тим, що він його немає.

Факт втрати військового майна підтверджується наступними документами:

- рапортом командира 50-ї запасної роти Військової частини НОМЕР_1 від 13.05.2023 року (вх. № 28192);

- актом службового розслідування, що зареєстрований 19.06.2023 року за вх. № 2485/СР (службове розслідування проведено на підставі поданого рапорту від 13.05.2023 року (вх. № 28192) згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2023 року № 1831 «Про призначення службового розслідування у зв`язку з втратою майна, закріпленого за солдатом ОСОБА_1 »; розділом 4 Акту встановлено, що відповідач вчинив дії, пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби, що призвело до втрати ввіреного йому майна; він відмовився здавати ввірене йому військове майно, аргументуючи тим, що він немає цього майна, чим порушив вимоги ст.ст. 11, 16, 127 та ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; вина відповідача виражається у формі особистої недисциплінованості та власної необережності);

- наказом Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 року № 2520 «Про результати проведеного службового розслідування у зв`язку із втратою майна, закріпленого за солдатом ОСОБА_1 », яким вирішено: - за втрату майна та порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути відповідача до дисциплінарної відповідальності (п. 2 наказу); - відповідно до ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути відповідача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 22788,53 грн. (п. 3 наказу).

Судом також встановлено, що згідно з відповідним наказом Командувача Сухопутних військ відповідач мав бути переміщений до іншої військової частини для подальшого проходження служби.

Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 року №234 (по стройовій частині) відповідача, призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.03.2023 року № 159-РС (по особовому складу) робітником підсобним інженерного батальйону 1223 Військової частини НОМЕР_3 , визнано таким, що справи та посаду здав та вибув з пункту постійної дислокації м. Київ до нового місця служби АДРЕСА_1 ; з 17.08.2023 року його виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з наведеним, 28.11.2023 року (з метою виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 29.03.2021 року № 81 «Про затвердження Порядку списання військового майна у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту») Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу Військової частини НОМЕР_3 із супровідним листом від 28.11.2023 року №27374 надіслано акт приймання-передачі дебіторської заборгованості з відшкодування завданих державі збитків на переведеного до Військової частини НОМЕР_3 з Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

До вказаного листа додані: акт приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків; витяг з книги обліку грошових стягнень і нарахувань Військової частини НОМЕР_1 ; копія акту службового розслідування; витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 року № 2520 «Про результати проведеного службового розслідування у зв`язку із втратою майна, закріпленого за солдатом ОСОБА_1 ».

В акті приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків зазначено, що у зв`язку з вибуттям до нового місця служби відповідача, Військова частина НОМЕР_1 передала, а Військова частина НОМЕР_3 прийняла заборгованість, яка станом на 17.08.2023 року (день виключення відповідача зі списків особового складу) не погашена. Заборгованість виникла внаслідок виявленої нестачі майна у матеріально-відповідальної особи згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2023 року № 2520 у розмірі 22788,53 грн. (в акті зазначено перелік військового майна та його вартість), з якої частково погашено 788,53 грн. (підтверджується витягом з книги обліку грошових стягнень і нарахувань Військової частини НОМЕР_1 ); залишок заборгованості, що передається цим актом, становить 22000 грн.

Між тим, до Військової частини НОМЕР_3 відповідач не прибув.

У зв`язку з цим з боку Військової частини НОМЕР_3 зазначений акт приймання-передачі заборгованості з відшкодування завданих державі збитків підписаний не був.

Так, листом Військової частини НОМЕР_3 від 01.12.2023 року № 3304 Військову частину НОМЕР_1 повідомлено про те, що ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження служби не прибув, до списків особового складу частини не зараховувався.

05.12.2023 року начальник стройової частини відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 звернувся до начальника відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 05.12.2023 року (рапорт зареєстрований вказаною військовою частиною 05.12.2023 року за вх. № 77191), яким доповів про зазначений лист; просив за фактом неприбуття відповідача до нового місця служби призначити службове розслідування.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 року № 348 вирішено: солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 50 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , якого 17.08.2023 року виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , згідно з наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.03.2023 року № 159-РС, вважати таким що не прибув до нового місця служби Військової частини НОМЕР_3 та відсутній на військовій службі без поважних причин. (Підстава: лист з Військової частини НОМЕР_3 № 3304 від 01.12.2023 року, рапорт на проведення службового розслідування від 05.12.2023 року вх. № 77191.).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2023 року № 6804 у зв`язку з неприбуттям відповідача до нового місця служби призначено службове розслідування.

Про вказані обставини командир Військової частини НОМЕР_1 доповів командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України відповідною доповідною.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт службового розслідування (зареєстрований Військовою частиною НОМЕР_1 29.04.2024 року за вх. № 2024/СР), яким встановлено, що наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 28.03.2023 року № 159-РС відповідач призначений робітником підсобником інженерного батальйону 1223 Військової частини НОМЕР_3 ; згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2023 року № 234 справи та посаду здав; 21.08.2023 року отримав під власний підпис припис та відповідні документі і вибув до нового місця служби: с. Сирове Миколаївської області. Однак, згідно з відповіддю Військової частини НОМЕР_3 від 01.12.2023 року № 3304 до нового місця служби (вказаної військової частини) він не прибув. Зв`язок із даним військовослужбовцем встановити не вдалося, місцезнаходження даного військовослужбовця не відоме. Зроблено висновок про відсутність відповідача на військовій службі з 21.08.2023 року. Також встановлено, що сума непогашених збитків Військовій частині НОМЕР_1 на момент виключення зі списків особового складу частини становила 22000 грн. Запропоновано: вирішити питання щодо подання в інтересах Військової частини НОМЕР_1 позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення суми завданих державі збитків, що становлять 22000 грн.

Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024 року № 2621 «Про результати проведеного службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку з неприбуттям до нового місця служби» зокрема, доручено помічнику командира військової частини з правової роботи начальнику юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 вирішити питання щодо подання в інтересах Військової частини НОМЕР_1 позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення суми завданих державі збитків, що становить 22000 грн.

Як пояснив позивач у позові, оскільки до Військової частини НОМЕР_3 відповідач не прибув, тому він обліковується у Військовій частині НОМЕР_1 як особа, яка без поважних причин та дозволу командира, відсутня на військовій службі з 21.08.2023 року. Відповідно, йому не нараховується заробітна плата та додаткові виплати, з яких можливо було би проводити відрахування за заподіяну державі шкоду.

Позивач додатковими письмовими поясненнями також пояснив, що станом на 19.09.2024 року за солдатом ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 рахується сума заподіяної шкоди, розмір якої становить 22000 грн., що підтверджується Витягом із книги обліку грошових стягнень та нарахувань Військової частини НОМЕР_1 .

Залишкова сума завданих державі збитків у зв`язку з втратою відповідачем військового майна (22000 грн.) станом на день розгляду справи не сплачена.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 ст. 2 зазначеного Закону визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном, визначені Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

Відповідно до ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб (далі - корпоративні права) тощо.

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Термін "військове майно", що застосовується в цьому Законі, вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (ч. 2 ст. 1 вказаного Закону).

Статтею 2 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.

Статтею 4 зазначеного Закону визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 8 зазначеного Закону посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Процедура проведення службового розслідування визначена Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, та деталізована Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Пунктом 2 розд. І зазначеного Порядку визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 розд. І Порядку службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Пунктом 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідач був обізнаний про притягнення його до матеріальної відповідальності, що підтверджується тим, що суму матеріальної шкоди він із своєї заробітної плати погасив частково - на суму 788,53 грн.

Крім того, копія наказу про притягнення його до матеріальної відповідальності і матеріали службового розслідування надсилалися на адресу відповідача разом з позовом, що поданий у даній справі (трекінг АТ «Укрпошта» 033), а також позовом у новій редакції (трекінг АТ «Укрпошта» 552).

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Згідно з ст. 11 цього Закону у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.

Пунктом 15 Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, визначено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 636/93/14-ц зробила висновок, що: «У разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.».

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12.12.2018 року у справі №14-481цс18.

Протиправна поведінка відповідача як матеріально-відповідальної особи у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби призвела до втрати ним з його вини військового майна на загальну суму 22788,53 грн., що завдало шкоду державному (військовому) майну на зазначену суму.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

У зв`язку з цим за шкоду, завдану державному (військовому) майну, відповідача правомірно притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 22788,53 грн.

Оскільки завдана відповідачем шкода в добровільному порядку повністю не відшкодована, а сплачено лише 788,53 грн., і стягнення решти суми завданої шкоди 22000 грн. з місячного грошового забезпечення відповідача як винної особи є неможливим через самовільне залишення ним військової служби, тому така сума підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на наведене сплачена суб`єктом владних повноважень сума судового збору стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення шкоди, завданої військовослужбовцем за час проходження військової служби, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) шкоду, завдану ним державі під час проходження військової служби, в сумі 22000 грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 23 вересня 2024 року.

Суддя Т.В. Логойда