Справа № 292/1045/24
Суддя: Лотуга В. Ф.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1045/24
Номер провадження 2-а/292/6/24
У Х В А Л А

24 вересня 2024 року с-ще Пулини

Суддя Червоноармійського районного суду Житомирської області Лотуга В.Ф. розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича про відвід судді Лотуги В.Ф. у адміністративній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Судом розглядається справа за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 від 10.06.2024 № 6/96 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.08.2024 справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

23.09.2024 до суду надійшла письмова заява представника позивача про відвід судді, яку мотивує тим, що розгляд справи призначений на 29.08.2024 за не відомих обставин не відбувся, його участь в справі в режимі відеоконференції, судом не забезпечено. Ухвалою суду від 16.09.2024 клопотання представника відповідача - ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, задоволено, однак, вказане клопотання надійшло до суду 16.09.2024 і його копії іншим учасникам справи не надсилались. Суддею не встановлено повноваження, правосуб"єктність та процесуальну дієздатність ІНФОРМАЦІЯ_1 та його посадових осіб при прийнятті процесуальних рішень по справі. Також, строк продовження ухвали суду щодо витребування документів нічим не підтверджується, в матеріалах справи не міститься ухвала суду про продовження ухвали суду. Вважає, що продовження строку виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем до 16.09.2024 з ініціативи суду, не підтверджується матеріалами справи, а задоволено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, представника позивача не ознайомлено з частиною наданих до суду документів перед судовим засіданням, які надійшли до системи "Електронний суд" після судового засідання 16.09.2024. В сукупності усіх обставин, вважає, що суддя Лотуга В.Ф. не встановивши належним чином правосуб"єктність та процесуальну дієздатність відповідача, порушив встановлені строки розгляду справи, декілька разів спонукаючи та продовжуючи всупереч вимогам КАС України, відповідачу строки подачі документів, та задовольняючи його клопотання, які подані з порушенням процесуальних строків, діє упереджено та на стороні ІНФОРМАЦІЯ_1 , створюючи умови для переваги відповідача у судовому процесі, порушуючи засади (принципи) адміністративного судочинства, а відтак є усі підстави для відводу судді. Просить задовольнити клопотання про відвід судді Лотуги В.Ф. та передати справу на повторний автоматизований розподіл.

Розглянувши вказану заяву про відвід, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 36 КАС України передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено відвід судді.

Відповідно до ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до ст.40 КАС України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

У частині 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст.10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина перша статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Зокрема, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення ЄСПЛ по справі Веттштайн проти Швейцарії та у п.50 рішення ЄСПЛ по справі Білуха проти України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

У свою чергу, Верховним Судом в ухвалі від 01.11.2019 у справі №826/2831/18 зауважено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя-ще має бути видно, що воно здійснюється. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі Мироненко і Мартенко проти України, заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі Олександр Волков проти України, заява №21722/11).

Таким чином, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При цьому, прийняття суддею процесуальних рішень, передбачених КАС України, під час розгляду справи, є здійснення судом правосуддя і не є обставиною, що свідчить про упередженість судді.

Згідно ч.4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стосовно доводів позивача на порушення розумних строків розгяду справи, не погодження з прийнятими рішеннями, не надання для ознайомлення поданих відповідачем документів та не перевірки повноважень відповідача необхідно зазначити наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Приписи вищенаведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у ч.1 ст.44 КАС України, якою регламентовано, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Так, 19.08.2024 до Червоноармійського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява представника позивача, за якою ухвалою від 20.08.2024 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін на 12 год. 30 хв. 29.08.2024.

Також прийнято рішення про задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів у відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 12 год. 30 хв. 29.08.2024 не з"явився, будь-яких заяв, клопотань від нього до суду не надходило.

29.08.2024 розгляд справи не відбувся у зв`язку з неявкою представника відповідача та ненадання на виконання ухвали суду витребуваних документів, а тому розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 16.09.2024 та продовжено відповідачу строк подання витребуваних ухвалою суду документів до вказаної дати.

При цьому, суд діяв відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, згідно якої встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений з ініціативи суду.

З урахуванням викладеного, 16.09.2024 у судовому засіданні подані відповідачем документи прийняті судом, оскільки строк на їх подачу був продовжений.

Суд звертає увагу, що заперечення представника позивача про відмову у прийнятті поданих відповідачем на виконання ухвали суду від 20.08.2024 документів, не може бути підставою для відмови у прийнятті таких документів витребуваних судом.

Варто зауважити, що жодний поданий сторонами доказ, не має для суду наперед встановленої сили.

16.09.2024 на адресу суду представником відповідача - ОСОБА_4 подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи та безпосередньої участі сторони відповідача в розгляді справи, судом 16.09.2024 задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Варто вказати на те, що 22.08.2024 та 30.08.2024 до суду надходили клопотання представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції, які не залишались судом без розгляду, в зв`язку з ненаправленням копій клопотань відповідачу, а прийнято рішення про їх задоволення з метою забезпечення якнайшвидшого розгляду справи.

Доводи представника позивача про те, що судом йому не було надано можливості ознайомитись із матерілами поданими 16.09.2024 відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки таких клопотань ОСОБА_2 до суду не подавалось та в судовому засіданні не заявлялись. Крім того, такі документи подані до суду з використанням відповідачем системи "Електронний суд", де вони сформовані ще 14.09.2029, а тому до вказаних документів представник відповідача мав доступ ще до розгляду справи у суді 16.09.2024.

Також, надуманими є доводи представника про відсутність документів, які підтверджуть правосуб`єктність та процесуальну дієздатність відповідача. У судовому засіданні повноваження відповідача та його представника судом перевірені та підтверджені поданими документами, про що головуючим оголошено в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 202 КАС України, саме головуючий у судовому засідання, а не будь-яких інший учасник справи, встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників.

Незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що наведені у заяві про відвід обставини не можуть слугувати підставами для відводу судді як такі, що викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності, оскільки незгода сторони з прийнятим рішенням суду не може бути підставою для відводу.

Будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід відсутні.

Враховуючи необґрунтованість підстав для відводу, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого відводу, а тому заява про відвід судді підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст.31 КАС України.

Керуючись ст.ст.241-143 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича про відвід судді Лотуги В.Ф. визнати необґрунтованою та передати до канцелярії Червоноармійського районного суду Житомирської області для визначення у порядку ст. 31 КАС України, судді для її розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Лотуга