Справа № 260/3904/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2024 року м. Ужгород№ 260/3904/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, код ЄДРПОУ ВП 44106694) до фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2024 року Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 , якою просить стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 158306,78 грн., у т.ч. пеня в розмірі 17437,19 грн., за такими платежами: 85 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 145308,72 грн., у т.ч. пеня в розмірі 16095,87 грн.; 30 11011001 «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 12998,06 грн., у т.ч. пеня в розмірі 1341,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки відповідач взята на податковий облік, тому зобов`язана сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України. Вказано, що з даних облікової картки платника за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а також заборгованість з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Позивачем була надіслана податкова вимога на адресу відповідача, проте у добровільному порядку податковий борг відповідачем не сплачений. Враховуючи зазначене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 158306,78 грн.

На виконання положень ч. 3 ст. 171 КАС України судом було сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання відповідача фізичної особи. З відповіді №640617 від 13.06.2024 року встановлено, що інформація про адресу реєстрації ОСОБА_1 - відсутня.

На виконання положень ч. 3 ст. 171 КАС України судом було направлено запит щодо місця проживання відповідача фізичної особи до Мукачівської міської ради. Відповідь на запит суду від відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради надійшла 25.06.2024 року, відповідно до якої повідомлено, що за даними картотеки переданої Мукачівським міським відділом ДМС та реєстру Мукачівської міської територіальної громади відомості, стосовно громадянки ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 відсутні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Ухвалу суду від 01.07.2024 року було направлено на вказану позивачем у позовній заяві адресу відповідача: 89608, м. Мукачево, вул. Ужгородська, буд. 40.

Однак до суду повернувся конверт із зазначенням причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою» та «померла».

Запитами від 17.07.2024 року та 20.08.2024 року судом витребовувалася інформація від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Закарпатській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно відповідача - ОСОБА_1 , а саме наявності інформації про факт смерті останньої.

Так, 26 серпня 2024 року до суду надійшла відповідь на запит від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Закарпатській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якої повідомляє суд про відсутність актового запису про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2022 року у справі №522/3598/16-а, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 є платником податків та зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Працівниками контролюючого органу було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача з питання правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому в 2016 році від ПАТ «Віест Банк» доходу. За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки від 04.05.2018 року №465/13-11/ та винесено податкові повідомлення-рішення від 29.05.2018 року:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання на загальну суму 139880,80 грн. (за податковими зобов`язаннями - 111904,64 грн., за штрафними санкціями - 27976,16 грн.) за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Відповідачкою частково сплачено зобов`язання в розмірі 10837,95 грн, у зв`язку з чим, несплаченою залишається сума заборгованості в розмірі 101066,69 грн., за податковими зобов`язаннями та за штрафними санкціями - 27976,16 грн.;

- № про зобов`язання сплатити штраф у сумі 170,00 грн., за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- № про зобов`язання сплатити штраф на загальну суму 11656,74 грн., (за податковими зобов`язаннями - 9325,39 грн., за штрафними санкціями - 2331,35 грн.) за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані засобами поштового зв`язку, однак поштовий конверт було повернуто у відповідності до довідки Ф. 20 (№108).

Крім того, у відповідності до ст. 129 ПКУ, відповідачці було проведено нарахування пені в загальному розмірі 17437,19 грн.: за платежем 85 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 16095,87 грн.; за платежем 30 11011001 «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 1341,32 грн.

Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості суду не надано.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості у добровільному порядку Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулось із даним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку і сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

За приписами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.

За пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Щодо нарахування пені за визначеними сумами грошового зобов`язання контролюючим органом слід зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України).

Згідно із п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення його сплати, починаючи з 91 календарного дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Отже, пеня нараховується у день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу) та розраховується із суми податкової заборгованості, включаючи суму штрафу, на яку теж нараховується пеня.

Крім того, пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України встановлено, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. В подальшому, постановами Кабінету Міністрів України, дія карантину неодноразово продовжувалася; запроваджений з 12.03.2020 карантин не переривався і наразі триває, що є загальновідомою обставиною у розумінні частини третьої статті 78 КАС України.

Суд вважає, що звільнення від нарахування пені на період дії карантину є заходом державної підтримки платників податків та такий захід застосовується щодо всіх випадків нарахування пені з будь-якого податку, встановленого ПК України. Тобто, на період дії карантину платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

В контексті наведеного, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, зазначені у постанові від 28.10.2022 у справі №200/5487/21, за яким, зокрема, важливо встановити дату початку нарахування пені та дату закінчення її нарахування, а також суму на яку така нараховується.

Так, нарахування пені по заборгованості відбулось 16.07.2018 за податковим повідомленням-рішенням №. Відтак встановлені обставини не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності, передбаченої статтею 129 ПКУ.

Оскільки нараховані контролюючим органом та узгоджені суми податкових зобов`язань у встановлені строки не сплачені, враховуючи положення підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 158306,78 грн. та заборгованість зі сплати військового збору у розмірі 17437,19 грн. вважається податковим боргом.

За приписами пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

У зв`язку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі п.59.1. ст.59 ПК України, надіслано податкову вимогу від 11.10.2018 року №2026-52 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №6734 та повернуто без вручення з формою « 20» (за закінченням терміну зберігання).

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 ПК України).

Так, з матеріалів справи встановлено, що податкова вимога надсилалась на адресу відповідача у відповідності до вимог статті 42 ПК України.

Отже, податкова вимога від 11.10.2018 року №2026-52 вважається врученою.

Статтею 19-1.1 ПК України визначено, що контролюючі органи, серед іншого, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (пункт 19-1.1.22 статті 19-1.1 ПК України); звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством (пункт 19-1.1.45 статті 19-1.1 ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Оскільки, існування податкового боргу відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком податкового боргу, обліковими картками відповідача, як платника податків і зборів та не спростована відповідачем, крім того, на даний час податкова заборгованість є узгодженою, суд вважає, що податковий борг зі сплати податку на додану вартість, підлягає погашенню у порядок та спосіб, передбачений ПК України, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивачем не надано доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) до фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у сумі 158306,78 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч триста шість гривень 78 копійок), з яких:

- «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 145308,72 грн., у т.ч. пеня в розмірі 16095,87 грн.;

- «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 12998,06 грн., у т.ч. пеня в розмірі 1341,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич