Справа № 488/226/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 р. № 488/226/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаУправління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, вул. Новозаводська, 1Б/1, м. Миколаїв, 54056,
провизнання дій протиправними; скасування припису від 29.12.2023,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач, Управління патрульної поліції), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії інспектора 2 взводу 1 роти 4 бригади Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Анпича Руслана Мироновича щодо винесення термінового заборонного припису відносно кривдника серії АА № 168421 від 29.12.2023 року;

- скасувати терміновий заборонний припис відносно кривдника ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 29.12.2023 року, винесений інспектором 2 взводу 1 роти 4 бригади Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Анпичем Русланом Мироновичем.

Ухвалою від 04.03.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що працівником поліції одночасно винесено два термінових приписи: серії АА № 168421 від 29.12.2023 року та серії АА № 168425 від 29.12.2023 року, в яких зазначено, що місцем вчинення домашнього насилля є місце мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , час вчинення: 09:30 год 29.12.2023 року. При цьому одним теміновим заборонним приписом ОСОБА_1 визнано потерпілою, а іншим кривдником. Вказані факти свідчать про небажання працівників поліції встановити дійсні обставини справи, зокрема, особу кривдника та потерпілого, та надати реальн оцінку ризиків для кожного з них.

Позивач вважає, що інспектором 2 вз 1 р 4 б УНП в Миколаївській області, молодшим лейтенантом поліції, ОСОБА_4 при складанні термінового заборонного припису порушено вимоги Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», не здійснено належну перевірку відповідної інформації, припис винесено без відповідних підстав.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що оскаржений припис винесено за результатами проведеної оцінки ризиків від 29.12.2023 року за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань. Відповідно до Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 29.12.2023 року, яка заповнена інспектором уповноваженого підрозділу поліції визначено рівень небезпеки «низький».

Таким чином, оскаржений припис винесено за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань.

Крім того, на час розгляду справи по суті заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, цінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

08.05.2023 року Корабельним районним судом міста Миколаєва винесено рішення у справі № 488/1247/23, яким видано обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 терміном на 6 місяців, яким вжито такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 :

- заборонено ОСОБА_3 наближатись на відстань меншу ніж 30 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та інших місць її частого відвідування;

- заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Протягом дії зазначеного обмежувального припипу, ОСОБА_5 постійно порушував всановлені рішенням суду заборони, зокрема, приходив до місця проживання ОСОБА_1 та вчиняв психологічне насилля, яке виявлялось нецензурній лайці та погрозах застосування фізичного насильства.

ОСОБА_3 неодноразово притягувався Корабельним районним судом міста Миколаєва до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі постанов від 24.05.2022 року у справі № 488/518/22, від 17.11.2022 року у справі № 488/1620/22, від 11.05.2023 року у справі № 488/927/23, від 09.03.2023 року у справі № 488/106/23, від 30.03.2023 року у справі № 488/607/23.

14.11.2023 року Корабельним районним судом міста Миколаєва винесено рішення у справі № 488/4507/23, яким продовжено дію обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , встановленого рішеннм Корабельного районного суду міста Миколаєва від 08.05.2023 року у справі № 488/1247/23, строком на 6 місяців та встановлено заборону ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку ососбисто і через третіх осіб.

29.12.2023 року о 09:30 ОСОБА_3 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 вчинив до своєї матері психологічне насилля психологічного характеру.

29.12.2023 року винесен терміновий заборонний припис серії АА № 168425 стосовно кривдника ОСОБА_3 , яким останному заборонено в будь-який спосіб контактувати з потерпілою ОСОБА_1 строком на 5 діб з 11:00 год. 29.12.2023 року до 11:00 год. 03.01.2024 року.

Також, 29.12.2023 року о 18:00 ОСОБА_3 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 вчинив до свого батька ОСОБА_5 домашнє насилля, а саме: вимагав гроші та ображав нецензурною лайкою.

29.12.2023 року праціниками поліції винесено терміновий заборонний припис серії АА № 024263 стосовно кривдника ОСОБА_3 , яким останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб з 20:00 год. 29.12.2023 року до 20:00 год. 03.01.2024 року.

Крім того, 29.12.2023 року о 09:30 год. ОСОБА_1 за місцем свого мешкання: АДРЕСА_2 вчинила до свого сина ОСОБА_3 психологічне насилля, а саме: виразилась нецензурною лайкою та погрожувала нанести шкоду здоров`ю.

29.12.2023 року винесено терміновий заборонний припис серії АА № 164821 стосовно кривдника ОСОБА_1 , яким останній заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб з 11:00 год. 29.12.2023 року до 11:00 год. 03.01.2024 року.

Не погоджуючись з терміновим заборонним приписом від 29.12.2023 року серії АА № 164821, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно лр п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України від 07.12.2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229), до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229 терміновий заборонний припис стосовно кривдника спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 10 Закону № 2229 визначено, що до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Згідно ст. 25 Закону № 2229, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія постраждалій особі або її представнику.

Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Процедуру винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника визначено Розділом ІІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2028 року № 654 (далі Порядок № 654).

Так, відповідно до розділу II Порядку № 654 терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти «так», «ні», «без відповіді» / «невідомо». Питання стосуються безпосередньо безпеки постраждалої особи: чи кривдник погрожував її вбити, чи застосовував фізичне насильство, чи перебував кривдник у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (має алкогольну чи наркотичну залежність) та ін.

Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді/Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний припис складений за результатами проведеної оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань та отримання відповідей так на питання № 1, 3, 8 12, 18, 20, 21, 26, 27, що в силу пункту 6 розділу ІІ Порядку оцінки ризиків вчинення домашнього насильства свідчить про наявність високого рівня небезпеки.

Крім цього, на момент відкриття провадження у цій справі та відповідно на час розгляду справи судом, строк дії такого термінового заборонного припису сплинув і тому підстави для скасування цього припису відсутні, оскільки він фактично втратив свою чинність.

Відповідно доч. 1, 2 ст. 55 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ізч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, на час розгляду справи по суті заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивачки, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач заперечуючи проти позовних вимог довів з посиланням на відповідні докази правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (вул. Новозаводська, 1Б/1, м. Миколаїв, 54056, ) про: визнання протиправними дій інспектора 2 взводу 1 роти 4 бригади Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Анпича Руслана Мироновича щодо винесення термінового заборонного припису відносно кривдника серії АА № 168421 від 29.12.2023 року; скасування термінового заборонного припису відносно кривдника ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 29.12.2023 року, винесений інспектором 2 взводу 1 роти 4 бригади Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Анпичем Русланом Мироновичем відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.09.2024 року.

Суддя О.В. Малих