Справа № 380/17600/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/17600/23 пров. № А/857/5458/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В.. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправною відмови щодо перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Москаль Р.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 31.01.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

19.07.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. щодо відмови в обчисленні його пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 35 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами, згідно п.2 ст.1 Закону України № 1767-ІІІ від 01.06.2000р. «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (надалі - Закон № 1767-ІІІ) та Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною», затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 2054 від 27.12.2017р. (надалі - Схема № 2054);

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл.:

* встановити йому пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 35 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами, згідно п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054;

* здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 35 % з 02.05.2022р. з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність за весь період протиправної дії відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 1767-ІІІ (а.с.1-5, 15).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.17 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. щодо відмови ОСОБА_1 (як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами, згідно п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054) перерахувати розмір пенсії за особливі заслуги перед Україною з 34 % до 35 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. перерахувати позивачу як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами, згідно п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054, пенсію за особливі заслуги перед Україною шляхом збільшення з 09.05.2023р. її розміру до 35 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, та виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.23-28).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.30-33).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до Схеми № 2054 визначено, що особам, нагородженим трьома орденами України або колишнього Союзу РСР, надбавка виплачується в розмірі 25 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Надбавка в розмірі 35 % виплачується ветеранам війни нагородженими за бойові дії, зокрема трьома орденами.

Перелік держав і періодів бойових дій на їх території затверджено постановою КМ України № 63 від 08.02.1994р. (надалі - постанова № 63).

Оскільки, позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, що не передбачено постановою № 63, тому підстави для встановлення надбавки згідно із Законом № 1767-ІІІ у розмірі 35 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є відсутніми.

Водночас, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2022р. у справі № 380/24771/21 апелянтом здійснено перерахунок пенсії позивача за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії орденом, згідно п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054.

Окрім цього, підстави та порядок перерахунку пенсій визначено ч.4 ст.63 Закону України № 2262-XII від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-XII), зокрема, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених КМ України.

Після проведеного перерахунку на виконання постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Уряд не приймав рішень щодо перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі, отримує пенсію за вислугу років з 03.09.2010р. (а.с.6-8).

За період участі в антитерористичній операції на сході України позивач нагороджений орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня (Указ Президента України № 366/2015 від 27.06.2015р.) та орденом Богдана Хмельницького ІІ ступеня (Указ Президента України № 293/2022 від 02.05.2022р.) (а.с.13-14).

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2022р. у справі № 380/24771/21 позивачу перераховано пенсію шляхом призначення надбавки до пенсії в 34 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом (Богдана Хмельницького ІІІ ступеня) на підставі п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054.

У зв`язку із нагородженням позивача 02.05.2022р. орденом Богдана Хмельницького ІІ ступеня за участь в бойових діях, позивач звернувся до відповідача із заявою від 09.05.2023р. про перерахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 35 % - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами (а.с.10).

Згідно відповіді ГУ ПФ України у Львівській обл. № 13836-13391/Д-52/8-1300/23 від 25.05.2023р. підстави для встановлення надбавки згідно із Законом № 1767-ІІІ у розмірі 35 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є відсутніми (а.с.11-12).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником документи були достатніми для прийняття рішення про перерахунок розміру пенсії заявника за особливі заслуги перед Україною шляхом встановлення йому надбавки до пенсії за вислугу років як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами, згідно п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054, тобто, збільшивши відсотковий розмір цієї надбавки з 34 % до 35 % прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу призначена пенсія за особливі заслуги перед Україною з 25.09.2015р. в розмірі 23 % від прожиткового мінімуму, надалі її розмір збільшено до 34 % від прожиткового мінімуму (на виконання рішення суду в справі № 380/24771/21) як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом. За таких обставин нагородження позивача 02.05.2022р. ще одним орденом в розумінні ст.10 Закону № 1767-ІІІ є новими даними про заслуги пенсіонера та є підставою для перерахунку розміру пенсії за особливі заслуги (надбавки до його пенсії за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII) шляхом збільшення її розміру у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму, з 34 % до 35 %. Оскільки перерахунок розміру пенсії за особливі заслуги відбувається в порядку, визначеному ст.10 Закону № 1767-ІІІ, тому такий повинен бути здійснений відповідачем з дати подання заяви з усіма необхідними документами, тобто, з 09.05.2023р.

Вимоги позивача за період з 02.05.2022р. до 09.05.2023р. не мають жодного підґрунтя, тобто є безпідставними.

Щодо зміни розміру прожиткового мінімуму як підстави для перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною, то в справі відсутні докази невиконання вимог ч.4 ст.5 Закону № 1767-ІІІ та у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, - нездійснення перерахунку пенсії позивача за особливі заслуги. Отже, в цій частині позовні вимоги є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною передбачено Законом України № 1767-ІІІ від 01.06.2000р. «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (у редакції від 01.01.2023р., яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.1 - 8 ч.1 ст.1 Закону № 1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, особам, нагородженим орденом Леніна, орденом Слави трьох ступенів, орденом Трудової Слави трьох ступенів, чотирма і більше медалями «За відвагу», чотирма і більше орденами України та колишнього Союзу РСР, повним кавалерам ордена «За службу Родине в Вооруженных Силах СССР», особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР «народний»; ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю «За відвагу» або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження; видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи; космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків; народним депутатам України, депутатам колишніх Союзу РСР та Української РСР, членам Кабінету Міністрів України та Уряду колишньої Української РСР; особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР «заслужений», почесним званням України «Мати-героїня», державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 01.01.1992 було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення; депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР; матерям, які народили п`ятеро і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку.

Згідно з вимогами ст.5 Закону № 1767-ІІІ пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність:

від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону;

від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2 - 5 статті 1 цього Закону;

від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.

Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі, якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 2054 від 27.12.2017р. затверджено Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» (у редакції від 27.12.2017р., чинній на момент виникнення правовідносин).

Розмір надбавки визначається у відсотках прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Встановлюється, зокрема, ветеранам війни, нагородженим за бойові дії двома та трьома орденами у розмірі 35 % прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ст.10 Закону № 1767-ІІІ у разі виявлення нових даних про заслуги пенсіонера перерахунок пенсії за особливі заслуги здійснюється з дати подання заяви з усіма необхідними документами.

Відносини щодо визначення статусу ветерана війни регулюються Законом України № 3551-XII від 22.10.1993р. «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон № 3551-XII).

Статтею 2 Закону № 3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до ст.5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 ч.1 ст.6 Закону № 3551-XII передбачено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що пенсія за особливі заслуги перед Україною у розмірі 35 % встановлюється ветеранам війни, нагородженим за бойові дії двома або трьома орденами. Також до ветеранів війни належать, зокрема, учасники бойових дій.

Як встановлено судом першої інстанції, статус позивача як учасника бойових дій підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданим 18.02.2015р. командиром Військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Крім того, згідно довідки № 95/378 від 18.04.2023р. позивач із 14.03.2022р. і на момент звернення до суду із цим позовом приймає безпосередню участь у бойових діях по захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України. На підставі Указів Президента України № 366/2015 від 27.06.2015р. та № 293/2022 від 02.05.2022р. позивач нагороджений двома орденами (орден Богдана Хмельницького ІІІ та ІІ ступенів) у період бойових дій в Україні, а тому, згідно положень Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054 у редакціях, які діяли на момент виникнення правовідносин мав підстави для збільшення розміру надбавки до пенсії із 34% до 35%.

Аргументи апелянта про те, що участь у АТО на Сході України та участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України не відноситься до переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою КМ України № 63 від 08.02.1994р., колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказана постанова, на яку покликається відповідач, стосується інших правових відносин, ніж ті, які виникли у розглядуваній справі (вона стосується надання статусу учасника бойових дій особам, котрі брали участь в бойових діях на території іноземних держав).

В свою чергу, позивач приймав участь у бойових діях на території України у зв`язку із участю в АТО (ООС) та після введення в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. - у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України.

За таких умов відмова відповідача у призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною у розмірі 35 % із зазначеної підстави є протиправною.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного та послідовного висновку про те, що надані заявником документи були достатніми для прийняття рішення про перерахунок розміру пенсії заявника за особливі заслуги перед Україною шляхом встановлення йому надбавки до пенсії за вислугу років як ветерану війни, нагородженому за бойові дії двома орденами, згідно п.2 ст.1 Закону № 1767-ІІІ та Схеми № 2054, із збільшенням відсоткового розміру цієї надбавки з 34 % до 35 % прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача частково задоволені у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Окрім цього, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024р. в частині зупинення дії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024р. в адміністративній справі № 380/17600/23 належить визнати такою, що втратила чинність (а.с.52-53).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024р. в адміністративній справі № 380/17600/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024р. в частині зупинення дії рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2024р. в адміністративній справі № 380/17600/23 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 23.09.2024р.