Справа № 120/6200/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 вересня 2024 р. Справа № 120/6200/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги, з урахуванням отриманої від представника позивача 21.05.2024 заяви про їх уточнення, мотивовані протиправністю, на думку сторони позивача, дій військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати (неповної виплати) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення в сумі 190378,70 грн. за час проходження військової служби за період з 04.12.2022 по 20.11.2023 включно.

26.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за період з 16.01.2023 року по 03.02.2023 року включно представник відповідача повідомив наступне.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2023 року №268 відповідач здійснив на користь позивача нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2023 по 15.01.2023 з розрахунку 100 000 грн та з 16.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 30 000 грн та виплатив 62912,91 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 629,03 грн.

Також, представник військової частини НОМЕР_1 звернув увагу суду на те, що за 16.01.2023 позивач не надав жодного доказу перебування на стаціонарному лікуванні, а лист обстеження не передбачає здійснення виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн та ПКМ №168 також не передбачає такі вимоги до виплати грошових коштів, а тому в цій частині позовні вимоги є безпідставні.

Щодо спірних періодів зазначених у позовній заяві, які на думку позивача, є підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди позивачу з розрахунку 100 000 грн. за період з 17.01.2023 по 03.02.2023, відповідач зазначив, що після отримання В/ч НОМЕР_1 від позивача документів медичного характеру було здійснено детальний його аналіз та підготовлено рапорт щодо донарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, а саме:

- відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2024 року №1431 Відповідач здійснив на користь Позивача донарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 18.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 70000 грн та виплатив 31138,71 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 474,19 грн в загальній сумі 41692,28 грн, що підтверджується випискою зарахування грошових коштів від 30.06.2024 та довідкою №133/5833 від 20.07.2024;

- відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №2380 відповідач здійснив на користь ОСОБА_1 донарахування та виплату додаткової грошової винагороди за 17.01.2023 з розрахунку 70000 грн та виплатив 2224,19 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору, що підтверджується випискою зарахування грошових коштів від 15.07.2024 та довідкою №133/5833 від 20.07.2024;

- відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2024 №1431 відповідач здійснив на користь ОСОБА_1 донарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.02.2023 по 03.02.2023 з розрахунку 100 000 грн та виплатив 10553,58 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 160,71 грн в загальній сумі 41692,28 грн, що підтверджується випискою зарахування грошових коштів від 30.06.2024 та довідкою №133/5833 від 20.07.2024.

Таким чином, відповідач вважає, що здійснив на користь позивача доплату додаткової винагороди з розрахунку 70 000 грн за період з 16.01.2023 по 31.01.2023 в повному обсязі, а тому між сторонами наразі відсутній спір з даного приводу.

Щодо позовних вимог в частині виплати на користь ОСОБА_1 в період з червня 2023 року по листопад 2023 року грошового забезпечення у розмірі 143 535,38 грн., то, на переконання представника відповідача, такі теж не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №16 ОСОБА_1 був зарахований у розпорядження командира військової частини на підставі п.16,16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у зв`язку із перебуванням на довгостроковому лікуванні.

Пунктом 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений Наказом Міністерства Оборони України №260 від 07.06.2018, зазначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

- штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

- накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження.

Відповідно до п.1 розділу XXVIII Порядку зазначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до підпунктів 12-1 та 13 пункту 116, а також пункту 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні (Пункт 1 розділу XXVIII в редакції Наказу Міністерства оборони № 180 від 01.06.2020).

Якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України (п.4 наказу).

Грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України (п.5 Наказу).

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 року №95 Позивач вибув з оперативної групи м.Житомир для проходження військово-лікарської комісії до шпиталю військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ВЛК від 24.04.2023 року №223 медичною комісією було визнано Позивача не придатним до служби в високо мобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатним до служби у частинах забезпечення, РТЦКтаСП, підприємствах, установах, організаціях, навчальних закладах.

На підставі викладеного відповідач зробив висновок про те, що протягом червня 2023 року по листопад 2023 року позивач будучи в розпорядженні командира військової частини не виконував своїх посадових обов`язків, не проходив лікування після отриманого поранення, самостійно здійснював пошук собі військової частини в якій мав в майбутньому проходити службу та чекав наказу Генерального штабу про переміщення, а тому не має правових підстав для отримання грошового забезпечення в повній мірі.

30.07.2024 від представника позивача отримано відповідь на відзив, в якому остання підтвердила часткову виплату на користь позивача недоотриманих сум додаткової грошової винагороди, проте зауважила, що така виплата є неповною (позивачу недоплачено за її підрахунками 5151,40 грн).

Щодо виплати грошового забезпечення у розмірі 143535,38 грн. представник позивача вказала на хибність висновків відповідача, адже відповідно до наказу відповідача від 12.06.2023 № 1445 "Про продовження виплати грошового забезпечення особовому складу військової частини, який отримав поранення (травму, контузію) у зв`язку з довгостроковим лікуванням більше 4 (чотирьох) місяців" позивач ОСОБА_1 проходив лікування, був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , тобто продовжував проходити військову службу.

Представник позивача зауважила, що відповідача не надав доказів того, що позивач не виконував своїх обов`язків, не проходив лікування.

Самостійний пошук собі військової частини в якій має в майбутньому проходити службу військовослужбовець законодавством України не передбачений. Кадрові рішення приймає командир, а не солдат.

На переконання сторони позивача, якщо командир не може прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, то такий військовослужбовець має отримати грошове забезпечення у належному розмірі, у тому яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, адже солдат знаходиться на військовій службі.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

29.10.2022 ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації, що підтверджується Витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.10.2022 № 418, військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 20.10.2022.

З 04.12.2022 по 20.11.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що також підтверджується військовим квитком позивача.

Відповідно до Довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 №862 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 , останній 15.01.2023 отримав: "МВТ. Вогнепальне кульове поранення правого передпліччя. Вогнепальне кульове сліпе поранення верхньої третини правого передпліччя з частковим пошкодженням променевого нерву в середній третині в кубітальному каналі ліктьового нерву.

За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 та 15 січня 2023 року внаслідок артилерійського обстрілу.".

Матеріалами справи також підтверджено, що в результаті отриманого поранення ОСОБА_1 з 17.01.2023 по 03.02.2023 проходив стаціонарне лікування у закладах охорони здоров`я м. Харків, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 18.01.2023 № 798 та від 03.02.2023 № 261.

Згідно довідки ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 24.04.2023 ОСОБА_1 через поранення важкого ступеню визнаний обмежено придатним до військової служби; непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2024 за № 133/1826 нарахований дохід ОСОБА_1 з 04.12.2022 по 20.11.2023 в військовій частині НОМЕР_1 склав:

- за грудень 2022 року: грошове забезпечення 15825,30 грн. та додаткова винагорода 88064,51 грн.;

- за січень 2023 року: грошове забезпечення 16050,02 грн. та додаткова винагорода 63870,97 грн. (розрахована за 15 днів січня з розрахунку 100000,00 грн та за 16 днів січня з розрахунку 30000,00 грн);

- грошове забезпечення за лютий 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за березень 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за квітень 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за травень 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за червень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за липень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року 530,00 грн. та грошова допомога для оздоровлення 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за вересень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за жовтень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за листопад 2023 року 441,66 грн.

Разом з тим, позивач вважає, що нарахування та виплата відповідної додаткової винагороди за період з 16.01.2023 по 03.02.2023 та грошового забезпечення за період з червня 2023 року по листопад 2023 року відповідачем здійснено в неналежному (меншому) розмірі, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно абз. 3 п. 1-2 постанови № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування чи реабілітації після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд враховує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, постанова № 168 не містить такої обов`язкової умови як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, а також, якщо йому, у зв`язку з лікуванням, надається відпустка за станом здоров`я, а після відпустки ще додаткове лікування або реабілітація виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

В даному випадку, з матеріалів справи слідує, що після отримання 15.01.2023 поранення позивач з 17.01.2023 по 03.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у декількох лікувальних закладах.

Як повідомив у відзиві на позовну заяву представник відповідача, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2023 за №268 на користь позивача військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2023 по 15.01.2023 з розрахунку 100 000 грн та з 16.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 30 000 грн та виплатив 62912,91 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 629,03 грн.

Також, після отримання В/ч НОМЕР_1 від позивача документів медичного характеру, ОСОБА_1 було здійснено нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 17.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 70000 грн та виплатив 31138,71 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору.

На підтвердження повідомлених представником відповідача обставин свідчать долучені до відзиву на позовну заяву копії Наказі командира військової частини НОМЕР_1 , а саме

- Наказ від 25.06.2024 за№1431, згідно з яким відповідач здійснив на користь позивача донарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 18.01.2023 по 31.01.2023 з розрахунку 70000 грн та виплатив 31138,71 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 474,19 грн в загальній сумі 41692,28 грн., що підтверджується випискою зарахування грошових коштів від від 30.06.2024 та довідкою №133/5833 від 20.07.2024;

- Наказ від 05.07.2023 №2380, згідно з яким відповідач здійснив на користь ОСОБА_1 донарахування та виплату додаткової грошової винагороди за 17.01.2023 з розрахунку 70000 грн та виплатив 2224,19 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору, що підтверджується випискою зарахування грошових коштів від 15.07.2024 та довідкою №133/5833 від 20.07.2024.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання, що на час розгляду справи в суді відповідач здійснив на користь позивача виплату додаткової винагороди за період з 17.01.2023 по 31.01.2023 в повному обсязі, а тому права позивача в цій частині не порушені.

Також, судом встановлено, що відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.06.2024 №1431 відповідач здійснив на користь ОСОБА_1 донарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період з 01.02.2023 по 03.02.2023 з розрахунку 100 000 грн та виплатив 10553,58 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 160,71 грн в загальній сумі 41692,28 грн, що підтверджується випискою зарахування грошових коштів від 30.06.2024 та довідкою №133/5833 від 20.07.2024.

Таким чином, на час розгляду справи в суді відповідач здійснив на користь позивача виплату додаткової винагороди за період з 01.02.2023 по 03.02.2023 також в повному обсязі, а тому права позивача в цій частині також не порушені.

В той же час, суд критично оцінює посилання представника позивача щодо відсутності підстав для виплати позивачу збільшеної до 100000 гривень додаткової грошової винагороди за 16.01.2023, з мотивів відсутності документального підтвердження перебування позивача у цей день на стаціонарному лікуванні, адже, як вже зазначалось вище, за приписами п. 1-2 Постанови №168 додаткова грошова винагорода в збільшеному розмірі виплачується на час перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

В даному випадку, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 під час виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту Кремінна, Сєвєродонецького району, Луганської області 15.01.2023 внаслідок артилерійського обстрілу отримав вогнепальне кульове поранення правого передпліччя (Вогнепальне кульове сліпе поранення верхньої третини правого передпліччя з частковим пошкодженням променевого нерву в середній третині в кубітальному каналі ліктьового нерву), в зв`язку з чим з 17.01.2023 по 03.02.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах.

Таким чином, проміжок часу між отриманням позивачем травми (15.01.2023) та зарахуванням його на стаціонар у Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (м. Харків) становив один день - 16.01.2023, що відповідає часу переміщення позивача з місця отримання вогнепального поранення (місця ведення бойових дій) до відповідного медичного закладу.

Крім того, як слідує з наявної в матеріалах справи Первинної медичної картки, в якому зафіксовано результати проведеного 15.01.2023 медичного огляду позивача після отриманого поранення, остання містить вказівку про евакуацію ОСОБА_1 16.01.2023 до м. Харкова (а.с. 45-48), що додатково свідчить на користь того, що 16.01.2023 позивача було переміщено до іншого лікувального закладу та відповідно за вказаний день останній повинен отримати збільшену до 100000 гривень додаткову грошову винагороду.

Втім, зміст доданих до матеріалів справи Довідок в/ч НОМЕР_4 від 24.02.2024 за №133/1826 та від 20.07.2024 за №133/5833 свідчить про те, що всупереч приписам п. 1-2 Постанови №168 додаткова грошова винагорода ОСОБА_1 за 16.01.2023 нараховано з розрахунку 30 000 грн, а не 100000 грн.

Оскільки, відповідачем не виплачено додаткову винагороду за 16.01.2023 в належному розмірі, суд приходить до висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 гривень, за період переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме - за 16.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в пов`язані з нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 додаткової грошової допомоги за період з 16.01.2023 по 03.02.2023 підлягають частковому задоволенню.

В свою чергу, визначаючись щодо заявлених позовних вимог в частині неналежного виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 143535,38 грн за період з червня 2023 року по листопад 2023 року, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом вище, згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2024 за №133/1826 розмір нарахованого ОСОБА_1 грошового забезпечення з 04.12.2022 по 20.11.2023 в військовій частині НОМЕР_1 склав:

- грошове забезпечення за грудень 2022 року 15825,30 грн;

- грошове забезпечення за січень 2023 року 16050,02 грн.;

- грошове забезпечення за лютий 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за березень 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за квітень 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за травень 2023 року 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за червень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за липень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за серпень 2023 року 530,00 грн. та грошова допомога для оздоровлення 25797,42 грн;

- грошове забезпечення за вересень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за жовтень 2023 року 530,00 грн;

- грошове забезпечення за листопад 2023 року 441,66 грн.

З мотивувальної частини позовної заяви слідує, що позивач не погоджується з розміром нарахованого грошового забезпечення за період з червня 2023 року по листопад 2023 року, адже вважає, що такий повинен становити 25797,42 грн в місяць.

Відповідач обґрунтовує зменшення належної до виплати грошового забезпечення тим, що відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 за №16 ОСОБА_1 був зарахований у розпорядження командира військової частини на підставі п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у зв`язку із перебуванням на довгостроковому лікуванні.

Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що розмір грошового забезпечення позивача було визначено з урахуванням п. 5 Розділу 28 Порядку №260, яким передбачається, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2023 року №95 Позивач вибув з оперативної групи м.Житомир для проходження військово-лікарської комісії до шпиталю військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ВЛК від 24.04.2023 року №223 медичною комісією було визнано Позивача не придатним до служби в високо мобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатним до служби у частинах забезпечення, РТЦКтаСП, підприємствах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Таким чином, на переконання відповідача, оскільки протягом червня 2023 року по листопад 2023 року позивач будучи в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 не виконував своїх посадових обов`язків, не проходив лікування після отриманого поранення, самостійно здійснював пошук собі військової частини в якій мав в майбутньому проходити службу та чекав наказу Генерального штабу про переміщення, а тому не мав правових підстав для отримання грошового забезпечення в повній мірі.

Натомість представник позивача у відповіді на відзив вказала на хибність доводів сторони відповідача зіславшись на п.4 Розділу 28 Порядку №260, яким визначено, що якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України.

Також, представником позивача наголошено на тому, що самостійний пошук собі військової частини в якій має в майбутньому проходити службу військовослужбовець законодавством України не передбачений. Кадрові рішення приймає командир, а не солдат.

Суд критично оцінює наведені стороною відповідача у відзиві на позовну заяву доводи щодо правомірності обчислення розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 в спірний період, а також частково погоджується з аргументами позивача, зокрема щодо тверджень про те, що військовослужбовець не може нести негативних наслідків за несвоєчасне прийняття керівництвом рішення про його переміщення на інше місце служби (на іншу посаду).

При цьому, суд вважає за потрібен наголосити на тому, що спірні правовідносини виникли в період дії на території України воєнного стану.

Як вже зазначалось вище, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168"

Згідно абз. 7 пунктом 1-1 постанови № 168 установлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Абзац сьомий пункту 1-1 в редакції Постанови КМ № 1001 від 15.09.2023 - застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Отже, з червня місяця 2023 року військовослужбовцю, який зарахований у розпорядження командира в/ч, здійснюється виплата окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагорода у розмірі 20100 гривень, за умови настання наступних обставин, а саме:

1) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

2) наявність висновку ВЛК про визнання військовослужбовця обмежено придатним до військової служби або непридатним до військової служби;

3) зарахуванні у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні).

В даному випадку судом встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2023 за №16 ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира військової частини на підставі п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у зв`язку із перебуванням на довгостроковому лікуванні.

Відповідно до довідки ВЛК від 24.04.2023 за №223 медичною комісією було визнано позивача не придатним до служби в високо мобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатним до служби у частинах забезпечення, РТЦК та СП, підприємствах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Як слідує з матеріалів справи, наказ №328 про виключення солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини, зі списків особового складу військової частини, всіх видів грошового забезпечення та котлового забезпечення в зв`язку з вибуттям до нового місця служби командир військової частини НОМЕР_1 прийняв лише 20.11.2023.

При цьому, згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2024 за №133/1826 розмір проведених ОСОБА_1 виплат в період з червня 2023 року по листопад 2023 року є меншим, ніж це передбачено абз. 7 пунктом 1-1 постанови № 168.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про протиправність дій відповідача щодо не здіснення нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 20.11.2023 грошового забезпечення в розмірі визначеному абз. 7 пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

В той же час, визначаючись щодо вимог зобов`язального характеру, суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне частково задовольнити заявлені позивачем вимоги, скоригувавши зобов`язальну частину на підставі ч.2 ст.9 КАС України, обравши найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, а саме шляхом зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2023 по 20.11.2023 в розмірі визначеному абз. 7 пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Щодо позовних вимог про стягнення недоотриманих сум грошового забезпечення із зазначенням конкретної суми, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд відмічає, що стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані але не виплачені.

В даному випадку, під час розгляду справи судом встановлено, що додаткова грошова допомога в збільшеному до 100000 грн розмірі за 16.01.2023, а також грошове забезпечення за період з червня 2023 року по листопад 2023 року були нараховані та виплачені позивачу в розмірах, що не відповідали чинному законодавству. В зв`язку з цим, суд зобов`язав відповідача здійснити нарахування та виплату відповідної надбавки та грошового забезпечення у належному розмірі із урахуванням висновків суду у даній справі.

Тобто, на час вирішення даної адміністративної справи недоотримані позивачем кошти останньому не нараховані, а тому питання щодо їх стягнення є передчасним.

Крім того, визначення конкретних розмірів недоотриманих позивачем доплати та грошового забезпечення віднесено до дискреційних повноважень відповідної військової частини, що також свідчить про передчасність заявлених позовних вимог в частині стягнення самостійно обчислених позивачем сум недоотриманого грошового забезпечення за період з 04.12.2022 по 20.11.2023 включно.

За наведених обставни в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення недоотриманих сум грошового забезпечення за період з 04.12.2022 по 20.11.2023 включно слід відмовити.

Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого 16.01.2023 в розрахунку до 100000,00 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого 16.01.2023 в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць, з врахуванням проведених виплат за цей період.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здіснення нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з червня 2023 року по 20.11.2023 грошового забезпечення в розмірі визначеному абз. 7 пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з червня 2023 року по 20.11.2023, в розмірі визначеному абз. 7 пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна