Справа № 320/5161/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5161/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 за заподіяну державі шкоду у розмірі 25791,03 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що за відповідачем рахується дебіторська заборгованість. Позивач стверджував, що оскільки відповідачем витрати в сумі 25791,03 грн добровільно не відшкодовані, останні підлягають стягненню в судовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 заподіяну державі шкоду в розмірі 22791,03 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду з позовом/у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу відповідача до розгляду в порядку письмового провадження на 18.09.2024.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Розгляд апеляційної скарги 18.09.2024 не здійснювався, оскільки головуючий суддя перебувала 18.09.2024 та 19.09.2024 у відрядженні.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_2 виданого Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 15 березня 2012 року.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 12.08.2015, позивач є учасником бойових дій.

27 жовтня 2015 року між відповідачем та Міністерством оборони України в особі начальника факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії капітана 1 рангу ОСОБА_2 укладено контракт на проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, який набрав чинності 31.07.2015.

22.01.2016 чинність вищезазначеного контракту було припинено у зв`язку з відрахуванням ОСОБА_1 з навчання за недисциплінованість.

Відповідно до витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №3-РС від 19.01.2016, матроса ОСОБА_1 увільнено від займаних посад, призначено номером обслуги протитанкової артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 25.01.2016, останній посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Як вбачається із витягу з наказу начальника факультету військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» №14 від 22.01.2016, Національний університет «Одеська морська академія» понесла витрати на навчання матроса ОСОБА_1 у розмірі 28102,66 грн.

В період свого формування військовою частиною НОМЕР_4 , військова частина НОМЕР_1 знаходилась на всіх видах забезпечення військової частини НОМЕР_4 , що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_4 №212 від 28.08.2015 та №213 від 28.08.2015.

Наказом начальника факультету військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» №14 від 22.01.2016, військова частина НОМЕР_4 отримала заборгованість у розмірі 28102,66 грн, що підтверджується книгою обліку нестач військової частини НОМЕР_4 за номенклатурою №19.

Відповідно до книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_4 за номенклатурою № НОМЕР_5 , з метою погашення дебіторської заборгованості, військовою частиною НОМЕР_4 здійснювались грошові стягнення з матроса ОСОБА_1 в наступних сумах: 16.03.2016 за роздавальною відомістю №147 утримано 168,00 грн, 25.04.2016 за роздавальною відомістю №274 утримано 649,59 грн, 16.05.2016 за роздавальною відомістю № 342 утримано1392,70 грн, 15.06.2016 за роздавальною відомістю №447 утримано 101,34 грн. Станом на 01.07.2016 року, залишок дебіторської заборгованості складав 25791,03 грн.

Актом №1 від 01.11.2016 (вх. №9954 від 22.12.2016) року прийому-передачі дебіторської заборгованості, військова частина НОМЕР_4 передала військовій частині НОМЕР_1 дебіторську заборгованість матроса ОСОБА_1 у загальній сумі 25791,03 грн, з якої заборгованість за отримане грошове забезпечення курсантами ВВНЗ становить 21589,57 грн та збитки по продовольчої служби за харчування 4201,46 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №94 від 18.05.2016, матрос ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину і в подальшому, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3-РС від 12.01.2017, матрос ОСОБА_1 був увільнений від займаних посад і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного факту командиром військової частини НОМЕР_1 було призначене службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини матросом ОСОБА_1 ..

На момент подачі даного позову, матрос ОСОБА_1 не повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з її утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій наголошує на наявності у останнього пільг, як учасника бойових дій.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що разом з відзивом на позовну заяву подав суду клопотання про застосування наслідків пропуску строку на звернення військовою частиною до суду з даним позовом, яка не була розглянута судом. Водночас, апелянта звертає увагу на те, що спірні правовідносини виникли (заборгованість) у 2016 році, проте звернення до суду (районного) з цивільним позовом відбулось лише у 2019 році, тобто з пропуском встановленого строку, хоча і було закрито провадження у справі ухвалою від 29.09.2020, а до Київського окружного адміністративного суду з даним позовом позивач звернувся лише 21.04.2021, тобто також з пропуском строку, без доведення наявності поважних причин пропуску такого строку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Апелянт у скарзі, зокрема, звертає увагу на пропуску позивачем встановленого процесуальним законодавством строку на звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строку на звернення до суду, а суд першої інстанції це питання не вирішував, хоча до відзиву на позовну заяву відповідачем було додано заяву про застосування пропуску строку звернення до суду (а.с. 52-56)

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Слід зазначити, що процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст.171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За частиною 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 2 статті 122 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Так, інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У даному випадку, предметом спору є стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 за заподіяну державі шкоду у розмірі 25791,03 грн, а саме наказом начальника факультету військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» №14 від 22.01.2016, військова частина НОМЕР_4 отримала заборгованість у розмірі 28102,66 грн, що підтверджується книгою обліку нестач військової частини НОМЕР_4 за номенклатурою №19.

Відповідно до книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_4 за номенклатурою № НОМЕР_5 , з метою погашення дебіторської заборгованості, військовою частиною НОМЕР_4 здійснювались грошові стягнення з матроса ОСОБА_1 в наступних сумах: 16.03.2016 за роздавальною відомістю №147 утримано 168,00 грн, 25.04.2016 за роздавальною відомістю №274 утримано 649,59 грн, 16.05.2016 за роздавальною відомістю № 342 утримано1392,70 грн, 15.06.2016 за роздавальною відомістю №447 утримано 101,34 грн. Станом на 01.07.2016 року, залишок дебіторської заборгованості складав 25791,03 грн.

Актом № 1 від 01.11.2016 (вх. №9954 від 22.12.2016) прийому-передачі дебіторської заборгованості, військова частина НОМЕР_4 передала військовій частині НОМЕР_1 дебіторську заборгованість матроса ОСОБА_1 у загальній сумі 25791,03 грн, з якої заборгованість за отримане грошове забезпечення курсантами ВВНЗ становить 21589,57 грн та збитки по продовольчої служби за харчування 4201,46 грн.

Слід врахувати, що Військова часина НОМЕР_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму заподіяної державі матеріальної шкоди у розмірі 25791,03 грн та судовий збір у розмірі 2102 грн, та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16.01.2020 цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної військовослужбовцем, надіслано за підсудністю до Кагарлицького районного суду Київської області.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18.03.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної військовослужбовцем.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 29.09.2020 провадження у справі № 496/5080/19, провадження № 2/368/248/20, за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністрества Оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної військовослужбовцем, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (ухвала суду надіслано для оприлюднення: 30.10.2020. Зареєстровано: 01.11.2020. Забезпечено надання загального доступу: 02.11.2020. Дата набрання законної сили: 16.10.2020)

Водночас, до Київського окружного адміністративного суду військова частина звернулась 21.04.2021 (а.с. 36), тобто більш ніж через 6 місяців після постановлення ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 29.09.2020 про закриття провадження у справі.

При цьому, у позовній заяві військова частина вказала про те, що ухвала суду від 29.09.2020 не отримувалась, у зв`язку з чим, було подано заяву про видачу ухвали вих. № 1821 (додано до клопотання вих. № 877 від 20.04.2021).

Проте, колегія суддів вважає вказані доводи позивача необґрунтованими та недоведеними, оскільки доказами, доданими до позовної заяви не підтверджуються, клопотання про поновлення строку на звернення до суду не подано. (а.с 6-36)

Слід також зауважити, що до суду в порядку цивільного судочинства з тим самим предметом і з тих самих причин позивач звернувся у грудні 2019 року, хоча дія контракту з ОСОБА_1 була припинена 22.01.2016, і 22.01.2016 відповідача виключено зі списків особового складу, а актом № 1 від 01.11.2016 (вх. №9954 від 22.12.2016) прийому-передачі дебіторської заборгованості, військова частина НОМЕР_4 передала військовій частині НОМЕР_1 дебіторську заборгованість матроса ОСОБА_1 у загальній сумі 25791,03 грн

При цьому, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не дотримано вимог статті 123 КАС України.

Відповідно до п. 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Судом першої інстанції не враховано, що позивач звернувся до суду із позовною заявою поза межами процесуальних строків, і поважності причин пропуску у клопотанні не навів, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без руху/розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Керуючись ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На виконання п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про залишення без розгляду позовної заяви через пропуск строку на звернення до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів приймаються у якості належних.

Керуючись ст. ст. 240, 243, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2023 року - скасувати.

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко