Справа № 461/6563/24
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6563/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

при секретарі Штогрині В.-Н.Л.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бойчук Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 (адреса: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує наступним. Постановою № 513 від 01.08.2024 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на підставі ст.ст.24, 38, 150, п.7 ч.1 ст.247,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Ухвалою ЛМР № 376 від 21.04.2011, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.150 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Позивач зазначає, що 17 червня 2024 року ЛКП «Княже місто» в особі майстра дільниці ОСОБА_3 складено протокол № 108 про адміністративне правопорушення ст. 150 КУпАП про те, що гр. ОСОБА_2 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , самовільно «зашклила» балкон на головному фасаді. Виявлено 04.06.2024. У графі «Дані про правопорушеника» вказано прізвище ім`я, по-батькові ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та місце проживання АДРЕСА_2 . Документ, що засвідчує особу паспорт НОМЕР_2 . Свідки правопорушення ОСОБА_4 (Зелена 89/8), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ). Під протоколом міститься підпис ОСОБА_3 із зазначенням про скерування копії протоколу рекомендованим листом. Інші графи протоколу не заповнені, підпис особи, відносно якої складено протокол відсутній, відмітка про відмову від підпису протоколу відсутня.

Позивач стверджує, що відомості, які містяться у протоколі, не відповідають дійсності, тому вважає такий незаконним.

Позивач зазначає, що відсутні докази, які підтверджують факт вчинення 04.06.2024 року правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, ОСОБА_2 . Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.08.2024 року відкрито провадження по справі.

21.08.2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, так як постанова у справі про адміністративне правопорушеннявідповідає вимогам закону, не спростована належними та допустимими доказами.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з мотивів, наведених у ньому. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судом встановлено наступне. 04.06.2024 ЛКП «Княже місто» скеровано попередження №368/01-10 від 04.06.2024, яким зобов`язано ОСОБА_6 надати дозвільні документи на засклення балкону квартири АДРЕСА_1 . Як вбачається з інформації поштового відстеження такий лист отримано 05.06.2024 за довіреністю.

ЛКП «Княже місто» 17.06.2024 складено протокол №108, відповідно до якого ОСОБА_2 самовільно засклила балкон на головному фасаді будинку АДРЕСА_2 ). Виявлено 04.06.2024 р.

Копію протоколу 27.06.2024 скеровано рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до трекінгу № 125 отримано 02.07.2024.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Ч.2 ст.319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійснені своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Крім того, власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, як закріплено частиною другою статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки, фасад - це зовнішній вигляд всього будинку або його частини, відтак зміни до нього повинні узгоджуватись зі всіма співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

У п.20 Ухвали Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 «Про Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади» (із змінами та доповненнями) передбачена відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення у сфері благоустрою території, а саме п.20.2.2. - самовільне переобладнання та перепланування житлових будинків, житлових приміщень, балконів і лоджій, використання їх не за призначенням.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.4.1. Наказу Державного комітету України з питань житловокомунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.4.4. цього Наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №385161325 від 02.07.2024 відомості щодо права власності на майно за адресою: АДРЕСА_2 відсутні.

Як вбачається з доводів представника відповідача, 11.07.2024 відбулося засідання комісії, на яке з`явились ОСОБА_2 та адвокат Горбунов С.О. представник ОСОБА_2 . На засіданні комісія для уточнення даних запитала в ОСОБА_2 , чи є вона власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 для вирішення питання щодо правильності складання протоколу, однак на запитання комісії ОСОБА_2 відповіла «по заповіту».

Згідно з відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №166834 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 07.02.1997 року (дата видачі відомостей 31.07.2024).

Відтак, дослідивши усі матеріали справи, керуючись ст.ст 24, 38, 150, п.7 ч1 ст.247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.319, 382 ЦК України ст.179 ЖК України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 «Про Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади» (із змінами та доповненнями), адміністративна комісія постановила постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.150 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 150 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під`їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об`єктів благоустрою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 всупереч вимогам закону самовільно засклено балкон на головному фасаді будинку АДРЕСА_2 ).

Доводи позивача про те, що відсутні докази того, що спірний балкон належить саме особі, на яку складено протокол, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються наведеними вище доказами.

Належність квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 підтвердила сама позивачка на засіданні адміністративної коміїі, зазначивши, що є власником на підставі заповіту. Данйи факт не заперечувала позивач і в судовому засіданні.

Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин та не спростовано законності та обгрунтованості оскаржуваної постанови.

При цьому, суд враховує, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Таким чином, підстави позову, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, надав суду належні і допустимі докази, що свідчать про правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати зі сплати судового збору до відшкодування позивачу не підлягають (ст.139 КАС України).

Керуючись ч. 3 ст.243, ст. 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (адреса: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода, РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.09.2024 р.

Суддя В.Є. Радченко