Справа № 360/606/24
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 вересня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/606/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши у письмовому провадженні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 03.06.2024 надійшов адміністративний позов адвоката Попова Артема Олеговича (далі ОСОБА_2 або представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі військова частина або відповідач), відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 02.07.2024, просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №520/195/22;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік з урахуванням перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, що було здійснено на підставі до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №520/195/22, з врахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

Ухвалою суду від 10.06.2024 позовну заяву адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.06.2024 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 01.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.08.2024 від представника військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить залишити позов без розгляду, з огляду на таке.

Правовідносини з позивачем припинені 28.07.2020. Про виплату не в повному обсязі грошового забезпечення, допомог, компенсацій та інше позивач знав з моменту звільнення.

На думку відповідача, дата фактичного виконання відповідачем рішення суду від 08.06.2022 у справі №520/195/22 в конкретному спорі минулих років жодним чином не є початком перебігу процесуальних строків на зверення до суду, а тим більше не є поважною причиною пропуску строку позовної давності, оскільки новий спір не стосується виплати середнього заробітку за час не проведення розрахунку при звільненні або нарахування та виплати компенсації втрати доходів.

При поданні даного позову позивачем не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності, не наведено поважні причини. Наявне лише посилання на звернення у 2024 році (кілька років потому з моменту припинення правовідносин) до відповідача з заявою щодо перерахунку фактично отриманих виплат у 2020 році.

В даному випадку сам факт зверення у 2024 році до відповідача із зверенням щодо проведенння перерахунку виплат, отриманих у 2020 році, не є відправною точкою або початковою датою для обрахування процесуально встановленого строку на звернення з позовом до суду щодо спору кількарічної давнини, про який було достеменно відомо позивачу з моменту звільнення, та доказом чого є судові рішення, посилання на які містяться у позовній заяві.

Враховуючи, що позивачем заявляються вимоги щодо нарахування та виплати частини грошового забезпечення, про не нарахування та невиплату яких він повинен був знати з дати отримання грошового забезпечення за відповідний період, а за вирішенням трудового спору у відносинах публічної служби позивач звернувся 03.06.2024, то строк звернення до адміністративного суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, який слід обраховувати з 19.07.2022 (дати набрання чинності змінами до ст. 233 КЗпП України), ним пропущено.

До того ж, грошова допомога на вирішення соцально-побутових питань та оздоровлення була предметом судового розгляду у справі 520/193/22 за позовом позивача до військової частини НОМЕР_1 .

На думку відповідача, нова позовна заява стосується вже вирішеного судом спору раніше між тими ж сторонами, з тих самих підстав про той самий предмет, а тому підлягає поверненю без розгляду.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд залишити позову заяву без розгляду.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд виходить з такого.

Пунктом 3 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми підставою для залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього або іншого суду справи за тотожним позовом.

При цьому позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У контексті наведеного суд зазначає, що предметом позову є матеріально-правові вимога позивача до відповідача, натомість підставою позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, адміністративні справи № 520/193/22 та № 360/606/24 дійсно мають ідентичний склад учасників справи: позивачем у цих справах є ОСОБА_1 , а відповідачем - військова частина НОМЕР_1 .

Однак, предметом спору в адміністративній справі № 520/193/22 була правомірність нездійснення відповідачем нового розрахунку матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, тоді як предметом позову даної справи є бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №520/195/22.

Тобто, предмети справ № 520/193/22 та № 360/606/24 є різними, тому доводи відповідача з цього приводу є хибними.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, слід зазначити таке.

Згідно із частиною першою статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша).

Абзацом першим частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга).

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачено можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22 та від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому до вимог щодо заробітної плати, які виникли до 19 липня 2022 року, відповідно до правового висновку, наведеного у пунктах 29, 33 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 300/4201/22, а також у пунктах 21-22 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, має бути застосована частина друга статті 233 КЗпП у редакції, чинній до 19 липня 2022 року.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №520/195/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення, всіх одноразових виплат, здійснених з 29.01.2020 по 28.07.2020, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання за період з 29.01.2020 по 28.07.2020, визначеного шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 (в редакції до 24.02.2018 року), з урахуванням виплачених сум.

Відповідач 07.05.2024 на виконання вищевказаного рішення суду нарахував та вплатив позивачу грошові кошти в розмірі 15 369,58 грн.

Наразі позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2020 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, з урахуванням перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №520/195/22.

При цьому, відповідачем грошові кошти в сумі 15603,63 грн, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі №520/195/22 були нараховані та виплачені лише 07.05.2024.

Отже, саме з моменту отримання коштів на виконання рішення суду у справі 520/195/22 07.05.2024, позивач був обізнаний про порушення своїх прав. В свою чергу до суду ОСОБА_1 звернувся 03.06.2024, тобто в межах визначеного КАС України строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, без розгляду.

Тому в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись статями 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позовної заяви адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.Є. Петросян