Справа № 280/5449/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

23 вересня 2024 рокуСправа № 280/5449/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративним суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 206)

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовною заявою 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 (далі позивачі) до виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі відповідач), в якій позивачі просять суд визнати протиправними та скасувати:

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/13 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: просп. Соборний, 184 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0174)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/14 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0175)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/15 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адрееею: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0176)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/16 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0177)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/17 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0178)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/18 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0179)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/19 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0180)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/20 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0181)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/21 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0182)»;

рішення виконавчого комітету від 04.06.2024 № 370/22 «Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0183)».

Судове засідання призначено на 03.10.2024.

23.09.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу демонтувати тимчасові споруди, розташовані на орендованій позивачами земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою суду від 12.06.2024 забезпечено позов шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024 ухвалу про забезпечення позову від 12.06.2024 скасовано. 19.09.2024 на орендовану позивачами земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (на якій знаходяться належні позивачам об`єкти нерухомого майна та тимчасові споруди) прибула група невстановлених осіб, з якими прибув начальник відділу судово-претензійної роботи Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради, для виконання рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради. Без будь-яких попереджень про намір демонтувати тимчасові споруди, 19.09.2024 невстановленими особами, які відмовилися надати свої повноваження, ПІБ, місце роботи, почався демонтаж тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, акти демонтажу за участю власників тимчасових споруд з зазначенням: ким проводиться демонтаж, на виконання якого конкретно рішення виконавчого комітету (з десяти, його номер, дата) проводиться демонтаж; послідовність демонтажу (які саме частини тимчасової споруди демонтуються, їх стан, куди складаються та в якому стані підготовлені до транспортування до місця зберігання), - не складаються. Демонтовано невстановленими особами та невідомо куди вивезено дві тимчасові споруди. Ніяких актів стосовно ідентифікації матеріалів від демонтажу тимчасових споруд; їх вивезення (за якою адресою; в яке приміщення, чи під відкрите небо; стан приміщення-складу; дані про перевізника; номер транспортної накладної) не складено. Від складання зазначених актів представник міської ради та особи, які здійснювали демонтаж та вивезення тимчасових споруд відмовилися. З урахуванням обставин, які висвітлено, має місце фактичне пограбування власників тимчасових споруд та створення підстав для неможливості в подальшому отримати власникам відшкодування за спричинену шкоду, обґрунтувати майнові вимоги. Враховуючи передбачену відповідачем в оскаржуваних рішеннях можливість самостійно, протягом семи днів з дня розміщення районною державною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району оголошення на об`єкті про прийняття рішення стосовно його демонтажу (п. 2 оскаржуваних рішень), той факт, що ніякі оголошення на об`єкті не розмішувались, позивачі звертались до міської ради з заявою про надання дозволу на демонтаж тимчасових споруд власниками. Відповідь не отримана. Протиправні дії продовжуються; невстановленими особами демонтуються належні позивачам тимчасові споруди; акти не складаються. Зазначені дії є порушенням прав власників тимчасових споруд, які внаслідок незаконних дій відповідача позбавлені, в майбутньому, права витребувати демонтовані тимчасові споруди, оскільки невідомо в якому стані та кількості вони передані на зберігання та чи передані взагалі, оскільки ніяких підтверджуючих документів (актів) власники не мають. Існує реальна загроза неповернення власникам тимчасових споруд, матеріалів від демонтажу. Вартість належних позивачам тимчасових споруд становить 15 мільйонів гривень. Відповідач, своїми незаконними діями, фактично позбавляє позивачів права власності на належні їм тимчасові споруди та можливість отримати демонтовані тимчасові споруди.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Поряд із цим співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Також суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Предметом заявленого позову у цій справі є визнання протиправними та скасування рішень відповідача про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 ; позивач ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу демонтувати тимчасові споруди, розташовані на орендованій позивачами земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що в даному випадку заявником не наведено переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Також, наведені у заяві обставини не підтверджені належними та достовірними доказами.

Суд не заперечує того, що забезпечення позову шляхом зупинення дії спірних рішень може убезпечити позивачів від понесення ними майнових витрат.

У контексті вказаного, суд звертає увагу на правові позиції Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 30.09.2021 у справі № 160/7358/21 та у справах № 640/23179/19, № 460/549/20, № 826/16216/18, від 21.08.2024 у справі № 320/4183/24, за змістом яких підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше й у разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

У згаданих провадженнях Верховний Суд відхилив доводи стосовно можливого нанесення суб`єкту господарювання майнової шкоди як підстави для забезпечення позову і обставини, які ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів, зазначивши, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Крім того, суд не вважає наведені у позовній заяві обставини щодо очевидності протиправності оскаржуваних рішень достатніми, безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи. Тобто, за наведеними підставами, протиправність рішень відповідача може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко