Справа № 199/4877/24
Суддя: ЯКИМЕНКО Л. Г.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/4877/24
(2-а/199/34/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Попружко Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Держаної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА №00018011 від 14.03.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, складених за ознаками адміністративного правопорушення, за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті винесена постанова серії АА №00018011 від 14.03.2024 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, відповідно до якої, начебто, 13.03.2024 року о 19 год. 23 хв. за адресою Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область на автоматичному зважувальному комплексі WAGA WIM35, зафіксовано транспортний засіб Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищенням загальної маси транспортного засобу на 8% (1,44 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон.

Утім, державною службою України з безпеки на транспорті не було направлено постанову від 14.03.2024 серія АА №00018011 позивачу та не було повідомлено ОСОБА_1 про існування адміністративного правопорушення.

Про існування вищезазначеної постанови ОСОБА_1 дізналася лише 04.06.2024 року, коли на її адресу надійшла постанова начальника відділу Амур-Нижньодніпровського ВДВС у м.Дніпрі південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження серії ВП №75046458 від 16.05.2024, про примусове стягнення із ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн., виконавчого збору 1700,00 грн., а також витрат на виконавче провадження у розмірі 369,00 грн.

Позивач вважає, що вказана вище постанова є незаконними та підлягають скасуванню з наступних підстав.

Так, зазначений у оскаржуваній постанові відповідний транспортний засіб, а саме: Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним автомобілем при дозволеній максимальній фактичній масі 19 тон, належним позивачці на праві власності, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон повною масою 19 тон, при цьому у відповідному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу у розділі «Повна маса» зазначається 19 тон.

При цьому, оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів встановлених саме для автомобіля Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 .

Позивач вважає, що оскільки, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, у результаті автоматичної фіксації транспортного засобу, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу щодо його загальної маси становлять: 19,44 тон при цьому, із врахуванням норми пп. «б» п. 22.5 ПДР України, дозволена максимальна загальна маса використовуваного автомобіля 19 тони то у даному випадку позивач не вчинила жодного порушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП, а тому просить суд постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті постанову серії АА №00018011 від 14.03.2024 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністратвине правопорушення.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.06.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті надав до суду відзив, у якому зазначив, що уповноваженими посадовими особами Укртрансбезпеки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що дії посадових осіб під час формування оскаржуваної постанови є законними, постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

Крім цього вказав, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом Позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові.

Додатково зазначив, що посилання позивача на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими та на їх спростування навів методику розрахунку відсоткового перевищення фактичної загальної маси та окремих вагових параметрів транспортного засобу, яка застосовується Укртрансбезпекою при притягненні осіб до адміністративної відповідальності, з якої вбачається, що перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Так, відповідно до п.22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси для вантажного автомобіля: двовісний автомобіль 18 тон.

Разом із цим, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України на 8% (1.44 тон).

При цьому, в контексті пункту 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу відповідно до норм законодавства, а не до технічних характеристик транспортного засобу.

Тому, посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, у якому викладені обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2024 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Конаревою Вікторією Валентинівною складено постанову серії АА №00018011 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

У постанові зазначено, що 13.03.2024 року о 19 год. 23 хв. за адресою Н-11, км. 76+702, Дніпропетровська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 .

Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8% (1,44 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 р. №3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року N 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», положення про Державну службу України з безпеки на транспорті саме на Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, зокрема з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань щодо здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Тобто, саме на Укртрансбезпеку покладено здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів для збереження доріг від руйнування вантажним транспортом з перевищенням габаритно-вагових параметрів.

Згідно з п. 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: фактичної маси двовісного вантажного автомобіля - 18 тон.

Так, ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - штраф в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Згідно з п. 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року N 1174, автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п. 12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Згідно з положеннями п.п. 13, 14, 17 цього Порядку під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року, N 1174.

Відповідно до п. п. 16, 17 Порядку у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу - спеціалізованого вантажного - спеціалізованого фургону Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 , на якому при його русі зафіксовано порушення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, як власника транспортного засобу, вчиненого водієм, за порушення правил дорожнього руху.

Позивач у своєму позові вказує, що вона є власником автомобіля марки Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 який є спеціалізованим вантажним автомобілем при дозволеній максимальній фактичній масі 19 тон, що безпосередньо зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що не було враховано працівниками Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті при винесенні оскаржуваної постанови.

Позивач зазначає, що після отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому відображено, що він відноситься до категорії вантажних автомобілей з повною масою до 19 тон, власник цього транспортного засобу має законне право розраховувати, що при визначенні його вагових параметрів уповноважені особи органів державної влади будуть враховувати положення п. 22.5 Правил дорожнього руху в частині, що стосується автомобілів, відповідно до яких максимально допустима фактична маса такого транспортного засобу не повинна перевищувати 19 тони. При цьому, розмежування максимально допустимого навантаження транспортних засобів не дає можливості Відповідачу самостійно змінювати ваговий параметр транспортного засобу в залежності від дотримання чи не дотримання перевізником Правил перевезення вантажів, виду та характеру вантажу, наявності чи відсутності необхідного маркування контейнера.

Оскільки ключовим при проведенні такого визначення мають бути технічні характеристики самого транспортного засобу, визначені заводом-виробником та підтверджені посадовими особами під час його державної реєстрації. Відповідно з моменту проведення реєстрацї транспортного засобу держава визнає та офіційно приймає його на облік із зазначенням у реєстраційному свідоцтві притаманних йому технічних характеристик. Самостійна зміна посадовою особою суб`єкта владних повноважень гранично допустимих вагових параметрів транспортного засобу не може відповідати принципам належного урядування та правової визначеності.

Також позивач зазначив, що невідповідність оскаржуваної постанови вимогам нормативно-правових актів при проведенні розрахунків обумовлена тим, що відповідач у оскаржуваній постанові не міг вірно встановити дійсні характеристики транспортного засобу та помилково визначив доволену максимальну масу.

При цьому оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів встановлених саме для автомобіля Renault Premium 340.19, д/н НОМЕР_1 .

На думку суду, вказані доводи позивача є не доведеними та є безпідставними з огляду на наступне.

Так, позивачка не наводить жодного доводу незгоди з оскарженою постановою із процедурних порушень, невірного розрахунку зафіксованих параметрів.

Усі доводи позивача зводяться до того, що, на її думку, відповідачем не вірно визначені технічні характеристики самого транспортного засобу, а саме замість максимальної загальної маси автомобіля 19 тон (відповідно до свідоцтва про реєстрації траснпортного засобу), відповідач визначив як 18 тон (відповідно до п.22.5 ПДР України).

Разом із цим, позивачем залишено поза увагою, що відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу відповідно до норм законодавства, а не до технічних характеристик самого транспортного засобу.

У свою чергу, постанова, яка оскаржується, за своїм змістом відповідає вимогам нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою відповідача було встановлено подію, склад адміністратвиного праовпорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністратвиної відповідальності.

Переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду підстави ставити під сумнів обставини, викладені в постанові, наведено не було, а тому порушень вимог закону посадовими особами під час їх складання не вбачається.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) та Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії АА №00018011 від 14.03.2024 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, складена на підставі та в межах повноважень, наданих спеціалісту, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. При цьому зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КпАП України.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко