Справа № 520/2024/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р.Справа № 520/2024/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 по справі № 520/2024/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі за текстом ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ) від 14 грудня 2023 року №66 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років з 18 січня 2023 року відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 по справі № 1-13/2018(1844/16, 3011/16) та з урахуванням норм підпункту 14-6.2. пункту 14-6. розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058- IV.

- стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі № 520/2024/24 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 по справі № 520/2024/24 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ) від 14 грудня 2023 року № 66.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону 1788-ХІІ з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в загальному розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) грн, 00 коп.

14.08.2024 до Другого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява, в якій вона просить встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (відповідача) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 р. у справі № 520/2024/24, встановивши відповідний строк для цього (20 робочих днів) шляхом постановлення відповідної ухвали про встановлення судового контролю у справи № 520/2024/24 та направити її для виконання суб`єкту владних повноважень (відповідачу) Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В обґрунтування вказаної заяви наполягала на протиправному невиконанні відповідачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24, що свідчить про наявність підстав для встановлення судового контролю.

Проінформувала, що повністю ігноруючи висновки зроблені апеляційним судом, відповідач, в свою чергу, за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років повторно відмовив з тих самих підстав та мотивів, які визнані постановою від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24 протиправними, а саме внаслідок відсутності у позивача стажу роботи за вислугу років у розмірі 26 років 6 місяців.

Наведене, на переконання позивача, свідчить не тільки про невідповідність дій пенсійного органу резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції від 10.07.2024, а й призводить до неможливості її виконання, у тому числі у порядку примусового виконання у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене та те, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, стверджував про наявність підстав для задоволення заяви, поданої у порядку ст.382 КАС України.

Відповідач правом на подання заперечень на заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_2 проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року №16-рп/2009).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

На підставі аналізу ст.ст. 3, 8, ч.ч. 1, 2 ст. 55, ч.ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. Обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Колегією суддів встановлено, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 по справі № 520/2024/24, якою частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , набрала законної сили з дати її прийняття 10.07.2024.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог резолютивної частини постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24 відповідачем було повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.

Як вбачається зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № ВЕБ-08001-Ф-С-24-124274 від 27.07.2024, направленого позивачу у відповідь на його заяву від 27.07.2024 щодо виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, за результатами розгляду якої страховий стаж останньої склав 33 роки 7 місяців 17 днів, стаж за вислугу років станом на 11.10.2017 26 років 1 місяць 25 днів. У зв`язку з відсутністю стажу роботи за вислугу років (26 років 6 місяців) прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що за висновками суду апеляційної інстанції, викладеними у постанові від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24, згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , станом на 11 жовтня 2017 року заявниця має спеціальний стаж, як працівника системи охорони здоров`я, який дорівнює 26 років 1 місяць 25 днів, що у розумінні пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII в редакції до 01.04.2015 є достатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Колегією суддів зазначено, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII, а тому, з 04 червня 2019 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років незалежно від віку необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років на посадах зазначених у переліку, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, під час виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24 відповідач повинен був врахувати вказані висновки суду апеляційної інстанції, однак цього зроблено не було, оскільки фактично, за результатами повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років на виконання вказаного рішення суду, останній відмовив їй з аналогічних підстав.

А відтак, твердження позивача про невиконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24 є такими, що не спростовано відповідачем по справі.

Колегія суддів наголошує, що з метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Враховуючи, що твердження позивача про допущення ГУ ПФУ в Запорізькій області триваючої протиправної поведінки в частині не виконання судового рішення, що є порушенням вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 370 КАС України, знайшли своє підтвердження під час розгляду заяви ОСОБА_1 про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, про що свідчить лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № ВЕБ-08001-Ф-С-24-124274 від 27.07.2024, наявні підстави для встановлення судового контролю за виконання постанови суду.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи факт відсутності в матеріалах справи доказів виконання відповідачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 у справі № 520/2024/24 у повному обсязі та беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 поданої в порядку ч. 1 ст. 382 КАС України, щодо зобов`язання ГУПФУ в Запорізькій області подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 по справі № 520/2024/24.

Зі змісту частини 1 статті 382 КАС України випливає, що строк для подання звіту про виконання судового рішення встановлюється судом.

На думку колегії суддів, шістдесятиденний строк є достатнім для виконання постанови суду.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 321, 325, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б, 69005, ) подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 по справі № 520/2024/24 протягом 60 днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Чалий І.С.