Справа № 215/368/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 вересня 2024 року

м. Київ

справа №215/368/24

адміністративне провадження №К/990/29565/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Губської О.А., Жука А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Мартинюк Н.М., Соколова В.М., Жука А.В., Уханенка С.А., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., від участі у розгляді справи №215/368/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу грошових виплат і компенсацій Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Зубко Алли Миколаївни про встановлення наявності компетенції,

УСТАНОВИВ:

30 липня 2024 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №215/368/24.

За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Мартинюк Н.М., суддям Губській О.А., Жуку А.В.

Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2024 року визнано поважними підстави пропуску строку, зазначені ОСОБА_1 на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №215/368/24 і поновлено його. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2024 року у справі №215/368/24.

19 вересня 2024 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід, у якій вона просить відвести суддів Мартинюк Н.М., Соколова В.М., Жука А.В., Уханенка С.А., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., від розгляду справи №215/368/24.

У заяві про відвід ОСОБА_1 зазначає, що судді Мартинюк Н.М., Соколов В.М., Жук А.В., Уханенко С.А., Загороднюк А.Г., Мельник-Томенко Ж.М. не наділені повноваженнями розглядати спори, які не винесені до спеціалізації цієї палати і мають не належну професійну спрямованість, необ`єктивність, зацікавленість у кінцевому рішенні. На переконання заявниці, ці судді створюють штучні перешкоди для виконання своїх обов`язків, перевищують службові повноваження, навмисно затягують строки розгляду скарги, не надає ухвали про відкриття провадження, використовує диктатуру судової влади, абстрактність, ілюзійність своєї діяльності для домінування, з метою використання свої можливостей для задоволення своїх власних потреб, що призведе до результату розгляду скарги в якому прямо заінтересовані судді.

Ці обставини зумовлюють виникнення у заявника сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності суддів під час розгляду цієї справи.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями для розгляду касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Мартинюк Н.М., суддів Губської О.А., Жука А.В.

Отже, питання відводу суддів Соколова В.М., Уханенка С.А., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., колегією суддів не розглядається через їх відсутність у складі суду.

Оцінюючи доводи заяви про відвід, Суд керується таким.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Верховний Суд зазначає, що головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу -запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді, тому сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Білух проти України», заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Верховний Суд наголошує, що заявником не викладено жодних доводів щодо зацікавленості судді Мартинюк Н.М. у розгляді цієї справи та не наведені дії судді Мартинюк Н.М., які б, на думку заявника, викликали обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Також не наведено жодних аргументів щодо підстав для відводу членів колегії суддів - Жука А.В. та Губської О.А.

Відтак, враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Мартинюк Н.М., Жука А.В. та Губської О.А. питання про відвід суддів відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 37, 40, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Мартинюк Н.М., Соколова В.М., Жука А.В., Уханенка С.А., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М. визнати необґрунтованою.

2. Справу передати для проведення автоматизованого розподілу для визначення судді для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Мартинюк Н.М., Соколова В.М., Жука А.В., Уханенка С.А., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

Л.О. Губська

А.В. Жук,

Судді Верховного Суду