Справа № 200/4966/24
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Справа№200/4966/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі МОУ, відповідач), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність яка полягає у невжитті заходів щодо організації вручення ордену «За мужність» ІІІ ступеню, яким нагороджено Указом Президента України від 11.05.2022 № 328/2022; - зобов`язати організувати вручення ордену «За мужність» ІІІ ступеню, яким нагороджено Указом Президента України від 11.05.2022 № 328/2022, у порядку визначеному Порядком представлення до нагородження та вручення державних нагород України, затвердженим Указом Президента України від 19 лютого 2003 року № 138/2003.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що через бездіяльність відповідача він не тільки фактично залишився невідзначеним за особисті мужність і героїзм, а й позбавлений можливості користуватися пільгами, встановленими для осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що державна нагорода була передана до Міністерства оборони України, як до органу, який вносив відповідне подання про нагородження, а Міністерством оборони України для організації вручення ОСОБА_1 нагорода в установленому порядку була передана до Військової частини НОМЕР_1 , де військовослужбовець проходить військову службу і куди зобов`язаний повернутися після закінчення лікування. З 20.04.2022 після отримання ОСОБА_1 поранення, надання йому першої медичної допомоги, евакуації та доставки до військового мобільного шпиталю військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , і до теперішнього часу, вже після завершення лікування, військовослужбовець ОСОБА_1 , у порушення приписів законодавства України про порядок проходження військової служби, до місця служби у розташування Військової частини НОМЕР_1 не прибув, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації не звертався. Інформації з закладів охорони здоров`я на території України про госпіталізацію ОСОБА_1 не надходило. Наголошує на тому, що нормами Порядку представлення до нагородження та вручення державних нагород України, затвердженого Указом Президента України від 19 лютого 2003 року № 138/2003, не передбачено процедури вручення державних нагород військовослужбовцям, які самовільно залишили військову частину або місце служби. Зазначає, що державна нагорода України - орден «За мужність» III ступеня, яким відповідно до Указу Президента України № 328/2022 від 11.05.2022 було нагороджено ОСОБА_1 , зберігається у Військовій частині НОМЕР_1 та має бути йому вручена після його повернення до Військової частини, у тому числі для вирішення у законному порядку питання подальшого перебування на військовій службі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувані докази.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року клопотання Міністерства оборони України про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено. Залучено Військову частину НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , третя особа) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_3 , виданого 29.09.1998.

Відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_4 , виданого 09.11.2005, позивач з 03.03.2022 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Указом Президента України № 328/2022 від 11.05.2022 ОСОБА_1 нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з отриманим 20.04.2022 тяжким пораненням він з 21.04.2022 по 22.04.2022 перебував на лікуванні у ортопедотравматологічному відділенні КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, з 22.04.2022 по 24.04.2022 на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_5 , з 25.04.2022 по 17.05.2022 в ортопедичному стаціонарі КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня», з 17.05.2022 по 04.06.2022 на стаціонарі неврологічного відділення КНП «Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації» Тернопільської обласної ради, з 04.06.2022 по 22.06.2022 в ортопедичному стаціонарі КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня», з 13.07.2022 по 22.08.2022 лікувався у Клініці травматологічної хірургії «Мергайм» Університету Віттен/Хердеке, Кельн, Німеччина. Відповідно до Попереднього виписного епікризу (вих № ОР202 від 29.07.2022) 03.08.2022 була проведена ампутація правого стегна на рівні переходу від середнього/дистального відділу діафіза стегнової кістки справа.

Перебування позивача на лікуванні підтверджуються: - випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 4986 від 22.04.2024; - виписним (перевідним епікризом) № 4548; - випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 06167 від 22.06.2022; - випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1322; - перевідним епікризом із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 003843 від 17.05.2022; - перевідним виписним епікризом №ОР202 від 29.07.2022.

Листом від 07.06.2024 № 03-01/381 адвоката позивача повідомлено про те, що орденом «За мужність» ІІІ ступеня, яким Указом Президента України № 328/2022 від 11.05.2022 нагороджено солдата ОСОБА_1 , у встановленому порядку передано до Міністерства оборони України органу, що вносив подання про нагородження, для організації вручення.

Адвокат позивача звернувся до Офісу Президента України зі скаргою від 08.06.2024 № 531, в якій просив, зокрема, доручити відповідному органу вжити передбачених законом заходів щодо вручення ОСОБА_1 державної нагороди в установленому законом порядку.

Офіс Президента України листом від 14.06.2024 № 22/030189-05 надіслав Міністерству оборони України на розгляд (у частині питань, що належать до їх компетенції) звернення адвоката позивача.

У наступному, адвокат позивача звернувся до Міністерства оборони України з відповідною скаргою від 20.06.2024 № 544 про бездіяльність службових осіб, в якій просив вжити передбачених законом заходів щодо вручення ОСОБА_1 державної нагороди в установленому законом порядку.

Відповідач надав до суду копію листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 747/5/3380 від 12.07.2024, в якому зазначено, що за наявною інформацією, військовослужбовець (позивач) рахувався, як тимчасово відсутній у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні за кордоном (Німеччина) через отриману 20.04.2022 мінно-вибухову травму. Також відомо, що він завершив лікування за кордоном не пізніше травня 2024 року. Протягом перебування на лікуванні ОСОБА_1 періодично виходив на зв`язок з колишніми військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_1 , проте про факт виписки з лікування та повернення на територію України одразу не повідомив, до Військової частини НОМЕР_1 не прибув. Про факт неповернення військовослужбовця зі стаціонарного лікування командуванням Військової частини НОМЕР_1 було повідомлено органи досудового розслідування та призначено службове розслідування.

У вказаному листі також зазначено, що державна нагорода України - орден «За мужність» ІІІ ступеня, яким матроса ОСОБА_1 було нагороджено відповідно до Указу Президента України від 11.05.2022 № 328/2022, зберігається у Військовій частині НОМЕР_1 та буде вручена йому після повернення до Військової частини.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.07.2024 № 154/114/8/16499 повідомлено начальника медичної служби Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 у складі Військової частини НОМЕР_1 з 07.03.2022 по 20.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зазначено, що 20.04.2022 під час виконання бойового завдання отримав травмування. Військовослужбовцю було надано першу медичну допомогу, евакуйовано та доставлено до військового мобільного шпиталю Військової частини НОМЕР_2 , у АДРЕСА_1 . В подальшому військовослужбовець проходив лікування, але після завершення лікування до розташування військової часини не прибув. Роз`яснено, що документів військовослужбовця ОСОБА_1 що підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, на розгляд комісії Військово-Морських Сил Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій - не надходило.

Крім того, відповідач надав до суду лист Військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2024 № 740/33/5555, який адресовано керівнику Миколаївської спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Південного регіону, а також Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, в якому повідомлено про наявність протиправних дій солдата ОСОБА_1 , що мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з неврученням позивачу державної нагороди та документу про нагородження.

Частиною 2 ст. 5 Закону України від 16 березня 2000 року № 1549-III «Про державні нагороди України» (далі Закон № 1549-III) передбачено, що нагородження державними нагородами провадиться указом Президента України. Нагородженому вручається державна нагорода та документ, що посвідчує нагородження нею.

Особи, нагороджені державними нагородами, користуються пільгами, передбаченими законами України, про що зазначено в ст. 15 указаного Закону.

Також відповідно до ст. 4 Закону № 1549-III Президент України затверджує: статут - для звання Герой України та кожного ордену; положення - для інших державних нагород.

Статути і положення про державні нагороди визначають підстави для нагородження, містять опис державної нагороди, а також встановлюють порядок нагородження, вручення, носіння державних нагород та інші правила.

Відповідно до п. 12 Порядку представлення до нагородження та вручення державних нагород України, затвердженого Указом Президента України від 19 лютого 2003 року № 138/2003 (далі Порядок № 138/2003) установлено, що особі, удостоєній державної нагороди, вручаються державна нагорода та документ, що посвідчує нагородження нею.

Загальний порядок вручення державних нагород України визначено пунктами 13, 14 і 15 Порядку № 138/2003, за якими вручення державних нагород та документів про нагородження провадиться в обстановці урочистості і широкої гласності. Перед врученням оголошується указ Президента України про нагородження.

Державні нагороди та документи про нагородження вручає Президент України або за його дорученням Голова Верховної Ради України, Перший заступник і заступник Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністр України, Перший віце-прем`єр-міністр України, віце-прем`єр-міністри України, міністри, керівники інших центральних органів виконавчої влади, Керівник Офісу Президента України, Голова Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду, Генеральний прокурор, посли України в іноземних державах, Голова Комісії державних нагород та геральдики при Президентові України, Голова Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, голови обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Вручення державних нагород та документів про нагородження має бути проведено протягом двох місяців з дня набрання чинності указом Президента України про нагородження.

Відповідальність за організацію і своєчасне вручення державних нагород та документів про нагородження покладається на орган, якому доручено провести вручення.

Згідно з п. 16 Порядку № 138/2003 передбачено, що про вручення державних нагород та документів про нагородження складається Протокол вручення державних нагород України за встановленою формою (додаток N 1), що підписується особою, яка їх вручила, та скріплюється печаткою органу, що проводив вручення.

Водночас пункт 18 Порядку № 138/2003 передбачає, що органи, яким було доручено провести вручення державних нагород та документів про нагородження, ведуть персональний облік осіб, яким державні нагороди та документи до них не вручено.

У разі коли нагороджений через хворобу або іншу поважну причину не зміг з`явитися на вручення, державну нагороду та документ про нагородження може бути вручено вдома, в лікарні тощо, де він перебуває.

Указом Президента України від 21 серпня 1996 року № 720/96 «Про встановлення відзнаки Президента України - ордена "За мужність"» затверджено Статут ордена "За мужність" і описи ордена "За мужність" I, II, III ступеня (далі - Статут ордена «За мужність»)

Пунктами 12 і 13 указаного Статуту передбачено, що вручення ордена "За мужність" провадиться в обстановці урочистості і широкої гласності.

Орден "За мужність" вручає Президент України або за його уповноваженням Голова Верховної Ради України та його заступники, Прем`єр-міністр України, Перший віце-Прем`єр-міністр України, віце-прем`єр-міністри України, Голова Верховного Суду України, Голова Конституційного Суду України, Генеральний прокурор України, Голова Комісії по державних нагородах України при Президентові України, керівник відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, Голова Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Голова Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, голова обласної, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації, командувач відповідного військового формування.

З наведених приписів законодавства випливає, що орден "За мужність" може бути вручено, зокрема командувачем відповідного військового формування.

Також нагорода може бути вручена у місці, де перебуває особа, удостоєна державної нагороди, у разі коли нагороджений через хворобу або іншу поважну причину не зміг з`явитися на вручення. Водночас указані приписи, зокрема абзац другий пункту 18 Порядку № 138/2003, не визначають обмеженого переліку місць для вручення нагороду в такому випадку.

Відповідно до ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, передбачено, що військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Згідно зі ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

Як було встановлено судом, Міністерство оборони України організувало вручення позивачу ордену «За мужність» ІІІ ступеню шляхом його передачі до Військовій частині НОМЕР_1 для подальшого вручення після повернення до військової частини з лікування.

З огляду на наведені приписи Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України суд вважає, що передача ордену до військової частини, в якій позивач проходить військову службу, для вручення йому ордену після повернення з лікування є логічним та відповідає положенням Порядку № 138/2003 і Статуту ордена «За мужність».

Тому суд дійшов висновку, що відповідач належним чином вжив заходи для подальшого вручення ордену позивачу.

Суд ураховує, що стан позивача після отримання поранення і проведеного лікування може вимагати організацію вручення йому ордену в іншому місці, зокрема, за адресою проживання або тимчасового перебування, у лікарні тощо.

Водночас указане передбачає, що, суб`єкт, який має вручити особі його орден, має належні відомості щодо фактичного місця його перебування, а також такому суб`єкту має бути наведене належне обґрунтування необхідності (доцільності) вручення ордену саме в такому місці, а не в іншому, яке раніше було обране.

З наданих до суду матеріалів, зокрема, зі скарги від 08.06.2024 № 531 і скарги від 20.06.2024 № 544 випливає, що позивач (його представник) не повідомляв про своє фактичне місце перебування. Також позивач не вказував певне місце (адресу), в якому просить вручити йому орден.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності Міністерства оборони України в спірних правовідносинах.

Як було зазначено, Міністерство оборони України організувало вручення позивачу ордену «За мужність» ІІІ ступеню шляхом його передачі до Військовій частині НОМЕР_1 для подальшого вручення після повернення до військової частини з лікування, що відповідає положенням Порядку № 138/2003 і Статуту ордена «За мужність».

У позовній заяві позивач також не конкретизує певного місця, в якому просить вручити йому орден.

Суд не може на власний розсуд визначати місце, в якому доцільно вручити позивачу орден і документ про нагородження.

Тому, з урахуванням того, що Міністерство оборони України вже вжило заходи щодо організації вручення ОСОБА_1 ордену «За мужність» ІІІ ступеню, яким його нагороджено Указом Президента України від 11.05.2022 № 328/2022, відповідно до Порядку № 138/2003, підстави для повторного зобов`язання організувати вручення ордену (без визначення в якому саме місці) відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; АДРЕСА_2 ) до Міністерства оборони України (ідентифікаційний код: 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 23 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков