Справа № 140/7767/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7767/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Кучми Ігоря Івановича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Кучми Ігоря Івановича про визнання протиправним та скасування рішення № 74077030 від 11.07.2024 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває з 05.02.1999 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

За спільні кошти подружжя набули в спільну сумісну власність майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 69,7 кв. м., житлова - 48,3 кв. м., який розташований на земельній ділянці площею 0,0659 га, кадастровий номер 31:042:0010, що знаходиться за тією ж адресою.

22.06.2010 був укладений договір дарування, який зареєстрований в реєстрі за №1034, що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І., відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність свою частку в праві спільної сумісної власності подружжя, а позивач прийняла у власність в дар цю частку, яка становить: 1/2 (одну другу) частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Вироком Вищого антикорупційного суду від 16.03.2023 у справі №161/19903/18 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, строком 3 (три) роки, та з конфіскацією частини належного йому на праві власності майна.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Аграрний фонд кошти у сумі 56 227 029 грн в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-економічної І експертизи у сумі 30 057,60 грн, судової товарознавчої експертизи 4 576,00 грн, судової комп`ютерно-технічної експертизи - 393,12 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2018 у справі №760/18354/18 на будинок загальною площею (кв.м): 69,7, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22 березня 2024 року в справі №161/19903/18 апеляційні скарги обвинувачених, захисників, представника | цивільного позивача залишено без задоволення.

Вирок Вищого антикорупційного суду від 16.03.2023 залишено без змін.

Вирок суду набрав законної сили 22 березня 2024 року.

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав від 18.06.2024 обтяження на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 припинено на підставі ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22 березня 2024 року в справі №161/19903/18.

09 липня 2024 року позивач звернулася із заявою до державного реєстратора Виконавчого комітету Луцької міської ради про державну реєстрацію права власності на 1/2 частки майна, яка їй була подарована на підставі вищезазначеного договору дарування, а саме будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

11 липня 2024 року відповідач прийняв рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій за №74077030 у зв`язку з тим, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 виконавчого комітету Луцької міської ради встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці, а саме: згідно пошуків в Єдиному реєстрі боржників наявна інформація про обтяження.

З таким рішенням позивач не погоджується, оскільки ні на момент укладення договору дарування 22.06.2010, ні на момент її звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно обтяжень на житловий будинок АДРЕСА_1 не було, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2024, на що відповідач уваги не звернув та прийняв незаконне рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що під час розгляду заяви та поданих до неї документів державним реєстратором перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав, в тому числі здійснено пошук інформації з Єдиного реєстру боржників, за результатами якого станом на 11.07.2024 знайдено чинний запис щодо боржника ОСОБА_2 .

Вважає, що твердження позивача про прийняття державним реєстратором незаконного рішення про відмову в державній реєстрації прав не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим позовні вимоги не обґрунтовані та не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вважає відзив безпідставним, оскільки ні на момент укладення договору дарування 22.06.2010, ні на момент її звернення до державного реєстратора обтяжень на житловий будинок АДРЕСА_1 не було, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2024, на що відповідач уваги не звернув та прийняв незаконне рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач стверджує, що незважаючи на фактичну підставу для відмови у вчиненні реєстраційної дії, позивач обґрунтовує заперечення на відзив та позовні вимоги доказами, що не відповідають фактичним обставинам справи, посилаючись на відсутність обтяжень на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

22.06.2010 був укладений договір дарування одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя, який зареєстрований в реєстрі за №1034, що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І., відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність свою частку в праві спільної сумісної власності подружжя, а ОСОБА_1 прийняла у власність в дар цю частку, яка становить: 1/2 (одну другу) частку в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а. с. 7).

ОСОБА_1 09.07.2024 через Департамент Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку Луцької міської ради подала заяву №61902699 про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради ОСОБА_4 , розглянувши вказану заяву, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці, а саме: згідно пошуків в Єдиному реєстрі боржників наявна інформація про обтяження, у зв`язку з чим прийняв рішення від 11.07.2024 №74077030 про відмову в проведенні реєстраційних дій (а. с. 13).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку визначеному Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1952-ІV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Пунктом 2 вказаної норми визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону №1952-IV відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною другою статті 18 Закону №1952-ІV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав визначені частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV, а саме:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;

13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 затверджений порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1127 під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Згідно з пунктом 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач відмовив у проведенні реєстраційних дій на підставі пункту 12 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV, а саме: заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Тобто, підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій у спірному випадку є те, що державним реєстратором здійснено пошук інформації з Єдиного реєстру боржників, за результатами якого станом на 11.07.2024 знайдено чинний запис щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відчужив частку у праві спільної сумісної власності подружжя відповідно до договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за №1034 та посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І. 22.06.2010.

Станом на дату прийняття оскаржуваного рішення 11.07.2024 внесено запис про фізичну особу - боржника ОСОБА_2 , щодо якого відкриті виконавчі провадження №74888147, №74887323, та підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників, яка надана відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

Оскільки майно відчужено особою, яка на момент проведення реєстраційної дії внесена до Єдиного реєстру боржників, тому саме ця обставина є окремою підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій.

В той же час позовні вимоги обґрунтовані відсутністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, що є окремою підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Позивачем не наведено жодних доказів необґрунтованого застосування відповідачем пункту 12 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV під час прийняття оскаржуваного рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

Частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Кучми Ігоря Івановича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Луцької міської ради Кучма Ігор Іванович (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19, ).

Суддя Н. В. Стецик