Справа № 569/12719/24
Суддя: Гордійчук І. О.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
24 вересня 2024 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Баланович М.В.
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача Гарголь В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського РПП СПД №2 Ковельського РУП у Волинській області старшого сержанта поліції Сиротюка Сергія Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 02498609 від 29 червня 2024 року винесену поліцейським РПП СПД №2 Ковельського РУП у Волинській області старшим сержантом поліції Сиротюк С.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу в діях позивача інкримінованого адміністративного правопорушення.
В обґрунтуванні позову зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає дійсним обставинам справи, є необґрунтованою та незаконною, у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.5 ст.121 КУпАП. Під час винесення оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст..248, 280 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані і доведені обставини які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку. Вказує, що він, ОСОБА_1 , у зазначений час в оскаржуваній постанові, не керував транспортним засобом, але дійсно перебував по АДРЕСА_1 , де щодо нього поліцейським було складено протокол за інше порушення ПДР. Під час винесення оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст..248, 280 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані і доведені обставини які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку. Також зазначає, що інспектором було розглянуто справу та винесено оскаржувану постанову з порушеннями, поліцейським не оголошено яка справа підлягає розгляду, хто притягується до відповідальності, не роз"яснено права та обов"язки, не досліджувалися докази, тобто, фактично поліцейським розгляд справи не відбувався. Внаслідок чого позивач не мав можливості скористатися правами передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.
Не погоджуючись із позовними вимогами від представника відповідача до суду надійшов відзив. Проти задоволення позову заперечує та зазначає, що зміст оскаржуваної постанови в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вказано технічний пристрій, на який проводився відеозапис.
Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі, просили задовольнити.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи були повідомлені належним чином.
Оскільки ч.1 ст.286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.
Суд заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Постановою про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 02498609 від 29 червня 2024 року встановлено, що водій ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.В ПДР порушення правил користування ременями безпеки, адміністративна відповідальність за дане правопорушення передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, внаслідок чого поліцейським накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 510 грн.
Відповідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306(надалі Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 28.06.2024 року транспортним засобом керував він, однак під час зупинки поліцейськими він помінявся з ОСОБА_3 місцями, який сів на сидіння водія. Стверджував, що ОСОБА_4 не керуав транспортним засобом.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортним засобом керував ОСОБА_2 , він та ОСОБА_4 сиділи на задньому сидінні, однак під час зупинки поліцейськими ОСОБА_2 помінявся з ОСОБА_3 місцями, останній сів на сидіння водія. Стверджував, що ОСОБА_4 не керуав транспортним засобом.
Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Як встановлено частиною 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.3 в Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремні безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України вказаний висновок підлягає застосуванню у цій справі.
Оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб - відео з бодікамери номер 4.
Зі змісту наданого відповідачем відеозапису вбачається, що працівниками поліції оформлялися документи, під час оформлення яких був присутній позивач. Чи був водій пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу до зупинки працівниками поліції не вбачається.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними доказами наявність події адміністративного порушення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного суду України від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).
Суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.
Доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції у Волинській області витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Волинській області, поліцейського РПП СПД №2 Ковельського РУП у Волинській області старшого сержанта поліції Сиротюка Сергія Анатолійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕНА 02498609 від 29 червня 2024 року винесену поліцейським РПП СПД №2 Ковельського РУП у Волинській області старшим сержантом поліції Сиротюк С.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП - скасувати. Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані за сплатою судового збору у розмірі 605 (шістсот п"ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач Головне управління Національної поліції України у Волинській області адреса 43000, м.Луцьк вул.Вінницька 11 ЄДРПОУ 4008604

Відповідач поліцейський РПП СПД №2 Ковельського РУП у Волинській області старший сержант поліції Сиротюк Сергій Анатолійович адреса Волинська обл., м.Ковель вул..Незалежності 119а

Суддя І.О.Гордійчук