Справа № 300/7964/23
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/7964/23 пров. № А/857/12266/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №300/7964/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції Боршовський Т.І.,

час ухвалення рішення 09.04.2024,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 30.04.2024,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.07.2022 між позивачем як продавцем та компанією «A+finanses» (Латвійська республіка) як покупцем укладено контракт № 3, на виконання умов якого ФОП ОСОБА_1 експортовано нерезиденту - компанії «A+finanses» (Латвійська республіка) товар, що підтверджується митними деклараціями. У зв`язку з тим, що компанія «A+finanses» не змогла здійснити оплату за товар у гривні на користь позивача, 26.07.2022 між ФОП ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_3 (директором та власником компанії «A+finanses») було укладено договір про переведення боргу, за яким ОСОБА_4 прийняв на себе зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару. Так, Aldis Jozauskis в АТ «ПриватБанк» оплатив вартість придбаного товару шляхом внесення коштів на рахунок позивача через касу банку і така оплата проведена в межах визначених строків розрахунків за операціями з нерезидентом. За результатами проведеної ГУ ДПС в Івано-Франківській області документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.01.2017 по 31.05.2023, складено акт перевірки № 6885/09-19-24-07/ від 16.06.2023, згідно якого контролюючий орган встановив порушення позивачем вимог ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при здійсненні розрахунків з нерезидентом - компанією «A+finanses» по контракту № 3 від 25.07.2022. На підставі висновків акту перевірки № 6885/09-19-24-07/ від 16.06.2023 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023 про застосування пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 699585,13 грн. Представник позивача вважає протиправним податкове повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023, оскільки відсутня заборгованість компанії «A+finanses» перед ФОП ОСОБА_1 , а кошти на поточний рахунок позивача в банку внесені без пропуску строку, встановленого Національним банком України. Окрім цього, представник позивача звернув увагу на те, що законодавством не встановлено заборон на укладення між нерезидентами угод про переведення боргу, а також відсутній обов`язок резидента відмовитися від коштів, сплачених через касу банківської установи і вимагати оплати саме шляхом переказу. Єдина вимога є зарахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 і така вимога в спірному випадку виконана нерезидентом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі №460/1260/24 позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 008283/2407 від 09.08.2023; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6995,85 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6995,85 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що готівкову форму здійснення розрахунків за ЗЕД заборонено, за винятком випадку оплати нерезидентом фізичній особі-резиденту, яка перебуває у відрядженні за кордоном, для виконання зобов`язань за експортним договором, експлуатаційних витрат, пов`язаних з обслуговуванням транспортного засобу, який належить резидентові стороні договору.

Будь-яка сторона ЗЕД має можливість обрати банківську установу для ведення господарської діяльності без прив`язки до місця її резидентності, але за умови дотримання такою особою обов`язкових вимог законодавства України щодо виконання валютного законодавства та/або вимог щодо подання відповідної звітності до компетентного органу державної влади України.

Своєю чергою, листом від 14.06.2023 №20.1.0.0.0/7-20230614/1312 АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує (у відповідь на запит ФОП ОСОБА_1 №11 від 06.06.2023), що станом на 14.06.2023 по клієнту ФОП ОСОБА_1 наявні порушення законодавчо встановлених строків розрахунків за операціями з нерезидентом «A+finanses», SIA, Латвія по Контракту №3 від 25.07.2022, який знаходиться на валютному контролі АК «ПриватБанк».

У позивача відсутні висновки центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики (Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) на перевищення строків розрахунків по Контракту №3 від 25.07.2022 з нерезидентом «A+finanses», SIA, Латвія.

Таким чином, в порушення ст. 13 Закону №2473 при здійсненні розрахунків з нерезидентом «A+finanses», SIA, Латвія:

- по експортному контракту №3 від 25.07.2022 відповідно до митної декларації UA20680/2022/006452 від 08.08.2022 на суму 1081116,00 грн від нерезидента «A+finanses», SIA, Латвія в оплату за експортований товар кошти не надійшли (дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 05.02.2023);

- по експортному контракту №3 від 25.07.2022 відповідно до митної декларації UA20680/2022/006873 від 02.09.2022 на суму 1184457,00 грн від нерезидента «A+finanses», SIA, Латвія в оплату за експортований товар кошти не надійшли (дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 02.03.2023).

За таких обставин, оскаржене податкове повідомлення-рішення є правомірним та слід залишити в силі.

Апелянт просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 у справі №300/7964/23 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за умови досягнення економічних наслідків укладеного зовнішньоекономічного договору, сплата коштів фізичною особою ОСОБА_4 , а не компанією «A+finanses», на виконання контракту № 3 від 25.07.2022, свідчить про вжиття директором компанією «A+finanses» Aldis Jozauskis всіх можливих заходів з метою виконання умов такого контракту.

Також судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2022 директор компанії «A+finanses» Aldis Jozauskis прибув до України та під час перетину кордону подав декларацію про ввезення в Україну готівки 1233068,00 грн. (а.с. 47-49).

Зарахування грошових коштів на поточний рахунок резидента, що надійшли від нерезидента за товар, є достатньою підставою для завершення банком здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що зарахування коштів на рахунок резидента здійснюється за ініціативою нерезидента та не залежить від волі резидента.

В спірному випадку платіжна інструкція від 09.08.2022 на суму 370000,00 грн., якою оплачено за товар, вивезений з території України згідно митної декларації UA206080/2022/006452 від 08.08.2022 (а.с. 66), та платіжна інструкція від 12.09.2022 на суму 399000 грн., якою оплачено за товар, вивезений з території України згідно митної декларації UA206080/2022/006873 від 02.09.2022 (а.с. 67), містять передбачену підпунктом 1 пунктом 10 Інструкції № 7 обов`язкову інформацію, необхідну для ідентифікації розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності: «Призначення платежу: оплата згідно контракту № 3 від 25.07.2022, платник Aldis Jozauskis, платіж за власні кошти, Aldis Jozauskis».

Щодо доводів відповідача про заборону готівкової форми здійснення розрахунків за зовнішньоекономічною діяльністю, то п. 4.2 Контракту № 3 від 25.07.2022 визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються як шляхом банківського переказу, так і внесенням коштів на поточний рахунок позивача.

В спірному випадку ОСОБА_4 сплатив кошти за товар на виконання контракту № 3 від 25.07.2022 через банківську установу на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними інструкціями від 09.08.2022 та від 12.09.2022 (а.с. 66-67).

Таким чином, внесення платником Aldis Jozauskis готівки в касу банку та перерахування таких коштів на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 , є безготівковим розрахунком, що відповідає вимогам щодо розрахунків за зовнішньоекономічними договорами та умовам Контракту № 3 від 25.07.2022.

Щодо довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.06.2023 № 20.1.0.0.0/7-20230614/1312 про наявні порушення законодавчо встановлених строків розрахунків по контракту № 3 від 25.07.2022, то така довідка надана на запит позивача та носить інформаційний характер, про що зазначено в такій довідці (а.с. 120).

В спірному випадку, кошти на виконання умов контракту № 3 від 25.07.2022 надійшли на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 в межах визначених строків розрахунків, а тому відсутні підстави для нарахування позивачу пені за порушення строку розрахунків за операціями з експорту.

Зарахування коштів на рахунок позивача здійснено за ініціативою нерезидента та не залежало від волі ФОП ОСОБА_1 .

Підсумовуючи, суд першої інстанції вважав, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області не доведено наявності в нього передбачених ст. 13 Закону № 2473-VІІІ правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023 про застосування до позивача пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 699585,13 грн.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 06.08.2004, перебуває на обліку в ГУ ДПС в Івано-Франківській області, види діяльності за КВЕД: 16.29 виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним обладнанням та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

25.07.2022 між позивачем як продавцем та компанією «A+finanses» (Латвійська республіка) в особі директора ОСОБА_4 як покупцем укладено контракт № 3 (далі Контракт), згідно пункту 1.1 якого продавець зобов`язався передати товар у власність покупця для використання у його підприємницькій діяльності, а покупець прийняти товар та сплатити за нього на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 1.3 Контракту, валютою контракту є гривня. Розрахунки за кожну поставлену партію здійснюються у гривні шляхом безготівкового переказу на поточних рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів на його рахунок.

Пунктом 4.2 Контракту визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються як шляхом банківського переказу, так і внесенням коштів на поточний рахунок позивача.

Загальна сума Контракту становить 2000000,00 грн. (пункт 1.4 Контракту).

Згідно з додатком № 1 від 30.08.2022 до Контракту, загальна сума Контракту становить 8000000,00 грн. (а.с. 41-45).

На виконання умов Контракту ФОП ОСОБА_1 експортовано нерезиденту - компанії «A+finanses» (Латвійська республіка) товар, що підтверджується митними деклараціями: UA206080/2022/006452 від 08.08.2022 на суму 1081116,00 грн.; UA206080/2022/006873 від 02.09.2022 на суму 1184457,00 грн.; 22UA64U3 від 07.12.2022 на суму 200120,00 грн.; 23UA40U2 від 14.03.2023 на суму 1139138,00 грн.

04.06.2022 директор компанії «A+finanses» Aldis Jozauskis прибув до України та під час перетину кордону подав декларацію про ввезення в Україну готівки в розмірі 1233068,00 грн. (а.с. 47-49).

26.07.2022 між компанією «A+ finances» та громадянином ОСОБА_3 , який є директором та власником такої компанії, укладено договір про переведення боргу по Контракту № 3 від 25.07.2022, за яким Aldis Jozauskis прийняв на себе зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару в сумі 2000000,00 грн. (а.с. 46).

На виконання умов договору про переведення боргу від 26.07.2022 Aldis Jozauskis в АТ «ПриватБанк» оплатив вартість придбаного в ФОП ОСОБА_1 товару, що підтверджується платіжними інструкціями додаються: від 27.07.2022 на суму 196000,00 грн. (а.с. 63); від 27.07.2022 на суму 199000,00 грн. (а.с. 59); від 08.08.2022 на суму 370000,00 грн. (а.с. 58); від 09.08.2022 на суму 370000,00 грн. (а.с. 66); від 07.09.2022 на суму 399000,00 грн. (а.с. 62); від 09.09.2022 399000,00 грн. (а.с. 56); від 12.09.2022 на суму 399000 грн. (а.с. 67); від 15.09.2022 на суму 28753,00 грн. (а.с. 68); від 10.01.2023 на суму 105120,00 грн. (а.с. 60); від 26.02.2023 на суму 12000,00 грн. (а.с. 65); від 02.06.2023 на суму 399000,00 грн. (а.с. 57); від 07.06.2023 на суму 399000 грн. (а.с. 64); від 09.06.2023 на суму 329138,00 грн. (а.с. 61).

В період з 05.06.2023 по 09.06.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.01.2017 по 31.05.2023, за результатами якої складено акт перевірки № 6885/09-19-24-07/ від 16.06.2023 (а.с. 17-30).

Згідно висновків акту перевірки № 6885/09-19-24-07/ від 16.06.2023 контролюючий орган встановив порушення позивачем вимог ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при здійсненні розрахунків з нерезидентом - компанією «A+finanses» по контракту № 3 від 25.07.2022, відповідно до митної декларації: UA206080/2022/006452 від 08.08.2022 на суму 1081116,00 грн. в оплату за експортований товар від нерезидента «A+finanses» грошові кошти не надійшли (дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 05.02.2023); UA206080/2022/006873 від 02.09.2022 на суму 1184457,00 грн. в оплату за експортований товар від нерезидента «A+finanses» грошові кошти не надійшли (дата першого дня перевищення граничного строку розрахунків 02.03.2023).

На підставі висновків акта перевірки № 6885/09-19-24-07/ від 16.06.2023 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023 про застосування до позивача пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 699585,13 грн. (а.с. 70-71).

30.08.2023 ФОП ОСОБА_1 подала до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023, за результатом розгляду якої прийнято рішення від 13.10.2023 № 30619/6/99-00-06-01-02-06 про залишення податкового повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023 без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с. 97-98).

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення № 008283/2407 від 09.08.2023, представник позивача звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати таке податкове повідомлення-рішення.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції,чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Згідно з підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підпунктом 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За підпунктом 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до норм підпункту 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.

Пунктом 56.1 ст. 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) у статті 3 констатує свободу підприємницької діяльності серед загальних засад цивільного законодавства, а Господарський кодекс України (далі - ГК України) визначає її одним із загальних принципів господарювання.

Загальні принципи підприємницької діяльності, сформульовані у статті 44 ГК України, відповідно до якої підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Наведений вище принцип вільного вибору і самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, перш за все, встановлює можливість для суб`єктів підприємницької діяльності України підтримувати відносини з іноземними суб`єктами господарської діяльності з урахуванням положень Конституції та законів України, а також міжнародних норм і правил.

Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними у виборі виду договору та його умов, а згідно зі ст. 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правове регулювання зовнішньоекономічної діяльності, а також обмеження щодо її здійснення встановлені Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ).

Статтею 1 Закону №959-ХІІ визначено що зовнішньоекономічна діяльність діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Згідно з ст. 6 Закону №959-ХІІ суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону №959-ХІІ всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Переведення боргу регулюється ст.ст. 520-524 ЦК України. Так, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Наслідками переведення боргу є вибуття первинного боржника із зобов`язання, вступ до зобов`язання нового боржника та збереження у повному обсязі змісту зобов`язання при зміні суб`єктного його складу.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначаються Законом України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі Закон №2473-VIII, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.).

Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

За ст. 1 Закону №2473-VIII:

- валютна операція операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей (п. 1 ч. 1).

- валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами (п. 2 ч. 2);

- валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства (п. 3 ч. 1);

- нерезиденти: а) фізичні особи (іноземні громадяни, громадяни України, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України; б) юридичні особи та інші суб`єкти господарювання з місцезнаходженням за межами України, які створені та діють відповідно до законодавства іноземної держави, у тому числі ті, частки участі в яких належать резидентам; в) розташовані на території України іноземні дипломатичні, консульські, торговельні та інші офіційні представництва, міжнародні організації та їх відокремлені підрозділи, що мають імунітет і дипломатичні привілеї, а також представництва інших організацій з місцезнаходженням за межами України, що не здійснюють підприємницької діяльності відповідно до законодавства України; г) відокремлені підрозділи юридичних осіб, зазначених у підпункті "в" пункту 9 частини першої цієї статті, що розташовані за межами України та здійснюють підприємницьку діяльність відповідно до законодавства іноземної держави; ґ) інші особи, які не є резидентами відповідно до пункту 9 частини першої цієї статті (п. 8 ч. 1);

- резиденти: а) фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за межами України; б) фізичні особи - підприємці, зареєстровані згідно із законодавством України; в) юридичні особи та інші суб`єкти господарювання з місцезнаходженням на території України, які здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України; г) дипломатичні, консульські, торговельні та інші офіційні представництва України за кордоном, що мають імунітет і дипломатичні привілеї, а також філії та представництва підприємств і організацій України за кордоном, що не здійснюють підприємницької діяльності відповідно до законодавства України; ґ) відокремлені підрозділи юридичних осіб, зазначених в підпункті "б" пункту 8 частини першої цієї статті, а саме філії, представництва, відділення або інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи та здійснюють підприємницьку діяльність від імені юридичної особи на території України (п. 9 ч. 1);

- суб`єкти валютних операцій - резиденти та (або) нерезиденти, які здійснюють валютні операції (п. 10 ч. 1);

- транскордонний переказ валютних цінностей - рух певної суми коштів в Україну або за її межі з метою зарахування цих коштів на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі (п. 12 ч. 1);

- уповноважені установи - банки, небанківські фінансові установи та оператори поштового зв`язку, які отримали ліцензію Національного банку України згідно з цим Законом (п. 14 ч. 1).

За ст. 4 Закону №2473-VIII валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.

Резиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в іноземних фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.

Нерезиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в українських фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.

Резиденти мають право придбавати валютні цінності за кордоном, здійснювати їх транскордонне переміщення та (або) транскордонний переказ з урахуванням обмежень, визначених цим Законом.

У сфері здійснення валютних операцій нерезиденти мають усі права, надані резидентам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 5 Закону №2473-VIII гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків.

Розрахунки за операціями, визначеними цією частиною, можуть проводитися в іноземній валюті, у гривні, а також у банківських металах.

Порядок проведення розрахунків за валютними операціями визначається Національним банком України.

Статтею 7 Закону №2473-VIII передбачено, що транскордонний переказ валютних цінностей здійснюється виключно через уповноважені установи. Порядок проведення переказу валютних цінностей визначається Національним банком України.

Відповідно до вимог ч.ч, 1, 4-10 ст. 11 Закону №2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду. Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Уповноважені установи є агентами валютного нагляду, підзвітними Національному банку України.

Уповноважені установи під час проведення ними валютних операцій, крім валютних операцій, пов`язаних з експортом та імпортом товару на суму, що є меншою за розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», здійснюють безпосередній нагляд за виконанням вимог валютного законодавства резидентами (крім інших уповноважених установ) та нерезидентами, що здійснюють валютні операції через ці уповноважені установи.

Уповноважені установи на безоплатній основі обмінюються інформацією про належність рахунків клієнтів або користувачів, відкритих у цих установах, до банківських рахунків, платіжних рахунків, власниками яких є нерезиденти, з метою здійснення валютного нагляду за валютними операціями, що здійснюються через ці уповноважені установи. Національний банк України встановлює порядок ведення та використання уповноваженими установами записів реєстру рахунків інформаційної системи, що забезпечує збирання, накопичення, зберігання, доступ та використання уповноваженими установами інформації про належність рахунків до банківських рахунків, платіжних рахунків, власниками яких є нерезиденти.

Порядок здійснення валютного нагляду агентами валютного нагляду встановлюється Національним банком України.

Агенти валютного нагляду мають право вимагати у суб`єктів валютних операцій документи, пов`язані із здійсненням валютних операцій, а суб`єкти валютних операцій зобов`язані надавати такі документи на вимогу агентів валютного нагляду у визначений ними строк.

Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

Інформація про банки та (або) клієнтів банків, що збирається під час здійснення валютного нагляду за банками, становить банківську таємницю.

Інформація про небанківські фінансові установи та операторів поштового зв`язку, а також їхніх клієнтів, що збирається під час здійснення валютного нагляду за небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які отримали ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, є інформацією з обмеженим доступом.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Згідно з ст. 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.

Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Постановою Правління Національного Банку України від 02.01.2019 №5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі Положення №5).

За правилами пункту 21 Положення №5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до п. 14-2 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18), граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Пунктом 14-4 Постанови №18 визначено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

За п. 14-3 Постанови №18 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови:

1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій;

2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком України за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки.

Підпунктом 4 пункту 3 розділу I Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 (Інструкція) визначено, що днем виникнення порушення є перший день після закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту.

Відповідно до пункту 2 розділу вказаної Інструкції вимоги цієї Інструкції поширюються на операції з експорту та імпорту товарів, на які Національним банком встановлені граничні строки розрахунків, з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки та мінімальних граничних сум операцій, на які поширюються встановлені Національним банком граничні строки розрахунків.

Пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що банк згідно з вимогами цієї Інструкції здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів резидента, які передбачають розрахунки в грошовій формі (уключаючи розрахунки резидента з нерезидентом на території України), що здійснюються через цей банк.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу ІІ Інструкції банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ Інструкції, банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акту або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів.

Підпунктом 2 пункту 9 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції.

Отже враховуючи наведені положення Закону України «Про валюту і валютні операції», Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7, постанови Правління НБУ №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакціях на час спірних правовідносин) колегія суддів приходить до висновку, що розрахунки за операціями резидентів з експорту товарів мають проводитися виключно шляхом зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України.

Згідно із п.109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 112 ПК України, встановлені загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

Згідно із п. 112.1 ст.112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 112.2 ст.112 ПК України, особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Пунктом 112.7 статті 112 ПК України, визначено, якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Суд першої інстанції підставно звернув увагу на те, що контролюючим органом не заперечується факт сплати коштів за експортований позивачем товар за контрактом №3 від 25.07.2022, однак зауважує, що платником не є сторона договору, а ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач вказав, що згідно з випискою АТ КБ «Приватбанк» у графі «призначення платежу» вказано: оплата згідно контракту №3 від 25.07.2022, платник: ОСОБА_5 , платіж за власні кошти.

Також відповідач вказує, що при адміністративному оскарженні спірного податкового повідомлення-рішення позивачем надано договір про переведення боргу між покупцем «A+finanses» SIA та громадянином ОСОБА_6 , за яким останній взяв на себе зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару (2000000,00 грн, а.с.46).

04.06.2022 ОСОБА_5 прибув до України, про що свідчить штемпель митниці в його паспорті, подавши декларацію про ввезення в Україну готівки (1233068,00 грн, а.с.47-49) та особисто в касі АТ КБ «Приватбанк» оплатив вартість придбаного товару.

Судом першої інстанції надано належну оцінку договору про переведення боргу від 26.07.2022 про переведення боргу та у сукупності з вищевикладеними положеннями чинного законодавства сформульовано вірний висновок, що за умови досягнення економічних наслідків укладеного зовнішньоекономічного договору (сторонами не оспорюється), сплата коштів ОСОБА_5 , а не компанією «A+finanses» SIA за контрактом №3 від 25.07.2022, свідчить про вжиття директором компанії «A+finanses» SIA - Aldiz Jozauskis усіх можливих заходів з метою виконання умов відповідного контракту. Ба більше, відповідні кошти сплачено через банківську установу на банківський рахунок позивача. Крім того, відповідні платіжні інструкції від 09.08.2024 та від 12.09.2022 містять усю необхідну інформацію для ідентифікації розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (а.с.66, 67).

Безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»).

За таких обставин, внесення платником Aldis Jozauskis готівки в касу банку та перерахування таких коштів на банківський рахунок позивача, є безготівковим розрахунком та узгоджується з формою розрахунків за зовнішньоекономічними договорами та умовам Контракту № 3 від 25.07.2022.

Крім того, оскільки відповідні кошти надійшли на банківський рахунок позивача в межах визначених строків розрахунків, а тому підстави для нарахування пені ФОП ОСОБА_1 за порушення відповідних строків розрахунків за операціями з експорту товарів.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності вини у контексті ст. 122 ПК України у позивача, оскільки зарахування коштів на рахунок позивача здійснене з ініціативи Aldis Jozauskis та не залежало від її волі.

Підпунктом 6 з пунктом 9 Інструкції № 7 передбачено таку підставу для завершення банком здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, як заміна кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

Інструкція № 7 не передбачає таку підставу для завершення банком здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, як заміна боржника в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

Проте, підпунктом 1 пунктом 10 Інструкції № 7 передбачено, що банк, окрім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності: повідомлення інших банків/уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації/ліквідаторів банків/юридичних осіб, які утворилися внаслідок ліквідації банків за рішенням власників, про зарахування грошових коштів на поточний рахунок резидента, що відкритий у цьому банку/банку, що ліквідовується/банку, що ліквідований за рішенням власників, що надійшли від нерезидента за товар або як повернення коштів від нерезидента (у повідомленні зазначаються вся наявна в реквізитах платіжної інструкції інформація, номер і дата договору, сума платіжної операції - у тій частині, у якій відомості передаються банку).

Отже, зарахування грошових коштів на поточний рахунок резидента, що надійшли від нерезидента за товар, є достатньою підставою для завершення банком здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків.

Судом першої інстанції слушно зауважено, що у випадку заміни боржника-нерезидента іншим нерезидентом валютна виручка (товар) надійде експортеру (імпортеру) продукції, але від іншого нерезидента. У такому випадку немає підстав для висновку про порушення вимоги Закону № 2473. Крім того, у разі укладення договору переведення боргу між двома нерезидентами за кордоном, за умови відсутності іншої домовленості сторін у самому договорі, матеріальне право України не застосовується. При цьому, зарахування коштів на рахунок резидента здійснюється за ініціативою нерезидента та не залежить від волі резидента.

Також апеляційний суд погоджується з висновком про те, що довідка АТ КБ «Приватбанк» від 14.06.2023 про наявні порушення законодавчо встановлених строків розрахунків за відповідним контрактом носить виключно інформаційний характер та надана на запит позивача.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі №300/7964/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк