Справа № 712/6757/24
Суддя: Токова С. Є.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/6757/24
Провадження № 2а/712/99/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Токової С.Є.,

при секретарі Глущенко І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позованого провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з указаним адміністративним позовом, просить суд скасувати постанову № 293 по справі про адміністративне правопорушення від 23.05.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Постанови №293 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 23.05.2024 року його визнано винним у тому, що він не з`являвся на призовні комісії та з 2010 року не став на облік військовозобов`язаних і не отримав військовий квиток чим порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 та ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та призначено стягнення у розмірі 17 000 грн.

Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

Так, складений протокол про адміністративне правопорушення та постанова за ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне вчинення адміністративного правопорушення. В той час, жоден документ справи не містить доказів про повторне вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідальність за ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена в розмірі від 300 до 500 неоподатковуваних мінімумів громадян (від 5100 грн. до 8500 грн.), однак на нього накладено штраф в розмірі 17 000 грн.

Таким чином, на думку позивача, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Крім того, постанова містить загальні формулювання без конкретики (без зазначення пункту, частини), про нібито вчинені ним порушення.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 38 «Про військовий обов`язок та військову службу», призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно- телекомунікаційні системи.

Позивач у позові зазначив, що ним була виконана вказана норма, оскільки ще в серпні 2023 році він неодноразово з`являвся у ІНФОРМАЦІЯ_2 та оновлював свої дані, доказом чого є проходження ним ВЛК. Однак, через проблеми зі здоров`ям, він відразу не встиг пройти ВЛК повністю.

Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_2 знав про неотримання ним військового квитка як мінімум з серпня 2023 року. І протокол про адміністративне правопорушення і постанова передбачає вчинення ним адміністративного правопорушення у 2010 році.

Таким чином, згідно ст. 38 КУпАП на нього не може бути накладено адміністративне правопорушення, оскільки воно вчинено ще у 2010 році, а ІНФОРМАЦІЯ_2 знав про це ще у серпні 2023 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10 вересня 2024 року до суду надійшов відзив Черкаського об" ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог та просить повністю відмовити у позові, посилаючись на те, що 23.05.2024 громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 при уточненні облікових даних було з`ясовано, що він не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 та не оновлював свої військово-облікові дані, в результаті чого у нього відсутній діючий військово-обліковий документ, дані дії призвели до порушення вимоги Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, згідно яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ). військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. Протокол про адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП склала уповноважена посадова особа, солдат ОСОБА_2 , згідно вимог ст.254 КУпАП. Згідно витягу з протоколу №25 від 04 листопаду 2010 року було встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно ст. 18 п. 1; п.9 ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» прийняв рішення про зарахування в запас ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням 25-річного віку, а матеріали справи направити до правоохоронних органів, як на призовника який ухилявся від призову. Відповідно ОСОБА_1 свого військового обов`язку добровільно не виконав та є злісним порушником правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Також, зі слів ОСОБА_1 було встановлено, що він вже притягувався до адміністративної відповідальності, дана обставина ІНФОРМАЦІЯ_2 не перевірялася але була врахована при розгляді справи, тому відповідно до нього і було застосовано ч. 2, а не 3 ст. 210 КУпАП. Крім того, правопорушення було вчинено 09.08.2023 року з моменту направлення на проходження ВЛК, адже після проходження ВЛК військовозобов`язаний звертається з відповідною заявою для постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа. Виявлено правопорушення 23.05.2024 тому строки розгляду справи не порушено. З огляду на зазначене вище, вимоги позивача про скасування постанови є безпідставними та задоволенню не підлягають так як у період з 09.08.2023 по 23.05.2024 позивач не став на військовий облік та не отримав військово обліковий документ, тому був притягнутий до адміністративної відповідальності. Строки розгляду справи не порушено, так як правопорушення вчинено у 09.08.2023, день отримання направлення на проходження ВЛК, а виявлено правопорушення 23.05.2024 після явки громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийнято оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається де адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Вказані вище завдання при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не виконав та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону, враховуючи наступне.

Так, у відповідності до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (стаття 210 КУпАП).

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення № 293 від 23 травня 2024 року, складеного оператором відділення військового обліку та бронювання солдатів і сержантів запасу солдатом ОСОБА_2 , 23 травня 2024 року о 15-30 год. в ІНФОРМАЦІЯ_5 з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 не з`являвся на призовні комісії та з 2010 року не став на облік військовозобов`язаних і не отримав військовий квиток чим порушив вимоги Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 та ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Чим вчинив правопорушення під час дії особливого періоду, яке передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП. Із змісту протоколу також встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України та його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 особисто надав пояснення щодо змісту протоколу «Я, ОСОБА_1 , не з`являвся на призовні комісії та з 2010 року не став на облік військовозобов`язаних і не отримав військовий квиток, тому що не знав.».

Постановою № 293 по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП від 23.05.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 гривень.

Зі змісту указаної постанови убачається, що 23 травня 2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 не з`являвся на призовні комісії та з 2010 року не став на облік військовозобов`язаних і не отримав військовий квиток, чим порушив вимоги Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 та ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»

Так, частиною 2 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Норма вказаної статті є бланкетною нормою, у диспозиції якої не встановлено певних правил поведінки і при її застосуванні необхідно використовувати нормативно-правові акти, які визначають правила військового обліку.

При цьому, кваліфікація дій особи, за ч.2 ст.210 КУпАП вимагає встановлення додаткових ознак: повторне протягом року вчинення правопорушення правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, та/або вчинення правопорушення в особливий період.

З постанови за справою про адміністративне правопорушення № 293 від 23.05.2024 вбачається, що фабула адміністративного правопорушення, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_1 не містить посилань на конкретні правила поведінки, встановлені нормативно-правовими актами у сфері військового обліку, які були порушені ОСОБА_1 , а дослівний витяг із нормативно-правових актів, наведений у постанові окремо від фабули правопорушення, не може вважатись викладом суті правопорушення, яке вчинила особа.

Крім того, викладені обставини щодо суті скоєного правопорушення ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові відповідають кваліфікації за ч.3 ст.210 КУпАП, проте, стягнення на ОСОБА_1 накладено за ч.2 ст.210 КУпАП. Жодних кваліфікуючих ознак, які свідчать про повторність вчинення адміністративного правопорушення, та утворюють склад за ч. 2 ст.210 КУпАП, у постанові не наведено.

Так, кваліфікація дій особи є одним із найважливіших елементів встановлення винуватості особи та вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки саме особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення повинна з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. В даному випадку це питання залишилося поза увагою.

Слід також відзначити, що перелік ознак, закріплених у складі проступку, є достатньою та необхідною умовою для кваліфікації діяння. Це означає, що діяння визнається адміністративним проступком, коли воно містить усі ознаки складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Одним із питань, які вирішує посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення є перевірка правильності складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також одним з доводів в обґрунтування позовної вимоги про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення № 293 від 23.05.2024 позивач зазначав, що відповідачем невірно визначено суму штрафу, що передбачений диспозицією ч.2 ст. 210 КУпАП.

Так, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 кодексу.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зокрема, санкція ч.2 ст.210 КУпАП, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим, передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від 300 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (від 5100 грн. 8500 грн.).

Тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст.210 КУпАП, посадова особа вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотрималась, і наклала штраф, з незрозумілих причин у розмірі 17 000 грн., що вдвічі перевищує встановлений санкцією ч.2 ст. 210 КУпАП розмір штрафу.

Суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Враховуючи те, що відповідачем невірно визначено кваліфікацію кримінального правопорушення, постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про адміністративне правопорушення з направленням справи на новий розгляд до компетентного органу, а відтак позов підлягає до часткового задоволення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року становить 3028 грн.

Таким чином, позивачем мав бути сплачено судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Позивач під час звернення з позовом до суду сплатив суму судового збору у більшому розмірі ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», а тому сума переплати судового збору у розмірі 605,60 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 302,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 210-1, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 № 293 від 23 травня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 302 грн. 80 коп.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 надміру сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. ( шістсот п`ять гривень 60 коп.) згідно квитанції до платіжної інструкції № 45348597 від 30.05.2024, виданої АТ ПУМБ, МФО 334851.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.Є. Токова

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .