Справа № 520/26299/24
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"23" вересня 2024 р. справа №520/26299/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області (вул. Котляревського, буд. 6, оф. 2, м. Полтава, Полтавський р-н, Полтавська обл., 36000 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 22 серпня 2024 року про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 .

Разом із позовною заявою позивачем до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивачка просить суд: зупинити дію рішення КДКА Полтавської області від 22 серпня 2024 року про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №295 від 29.06.1993 року) за скаргою члена Комітету Національної асоціації адвокатів України з питань захисту прав людини Тетяни Гнатюк від 09 травня 2024 року та заборони КДКА Полтавської області продовжувати розгляд дисциплінарної справи відносно адвоката Страхової Лариси Миколївни по зазначеній скарзі до набуття чинності судовим рішенням по справі про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 22 серпня 2024 року про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката Страхової Л.М..

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд встановив таке.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заходи забезпечення мають бути вжиті в межах позовних вимог та повинні бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Порядок дисциплінарного провадження стосовно адвоката та прийняття рішень кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури регламентовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», серед яких визначено й наслідки скарження такого рішення.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів особи, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною 2статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті, яке фактично ґрунтується на тих самих аргументах, які покладені в підстави позову, є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед.

Також суд звертає увагу, що позивач зазначає в заяві про забезпечення позову доводи, які є ідентичними підставам позову щодо порушення відповідачем приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Проте, самі по собі такі доводи не можуть розцінюватись як такі, що свідчать про очевидну протиправність прийнятого відповідачем рішення чи вчинення дій та мають бути оцінені судом під час розгляду справи по суті. Також, обставин, на преюдиційності яких наполягає позивач, відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не доказуються при розгляді справи по суті. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішило б спір по суті, що суперечить меті застосування статті 150 КАС України.

З приводу негативних наслідків для позивача, суд зазначає, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів правовідносин. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Окрім цього, судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано через підсистему «Електронний суд» 19.09.2024, тобто після дати (12.09.2024), на яку призначено розгляд дисциплінарної справи та заявником не надано достатніх доказів на підтвердження обставин зазначених у ч.2 ст.150 КАС України для забезпечення позову.

Суд вважає, що наслідки від незабезпечення даного позову жодним чином не вплинуть на можливість ефективного захисту або поновлення заявником порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Будь-яких об`єктивних доказів, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує, саме, очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, до суду не надано.

Суд вважає, що застосування заходів забезпечення адміністративного позову можливе виключно у випадку наявності підстав передбачених ч. 2 ст.150 КАС України.

Відтак, суд дослідивши матеріали заяви про забезпечення позву дійшов висновку, що підстав передбачених ст. 150 КАС України для застосування заходів забезпечення адміністративного позову немає. Отже, застосування заходів забезпечення позову є безпідставним, а заява позивача про забезпечення позову, на думку суду не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 150, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання протиправним та скасування рішення, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Тітов