Справа № 440/14428/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 р. Справа № 440/14428/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції І.Г. Ясиновський) від 17.06.2024 (повний текст складено 26.06.24) по справі № 440/14428/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд:

- скасувати наказ №1546 від 21.08.2023 року "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- скасувати Наказ №430 о/с від 23 серпня 2023року, що виданий Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції сержанта поліції водія - поліцейського відділення №1 взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області;

- поновити на службі в поліції сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді водія-поліцейського відділення №1 взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області з 23 серпня 2023 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня постановлення судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (з огляду на бажання представника позивача на виступ у судових дебетах), що на думку позивача свідчить про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду. Також вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідач не повідомив позивача про дострокове розірвання контракту та не довів належне виконання умов укладеного контракту. Зазначає, що його не було ознайомлено з наказом №1546 від 21.08.2023, адже йому була пред`явлена ксерокопія, яка не була належним чином завірена. Вказує, що в судовому засіданні було оголошено назву документу "Висновок службового розслідування", але такий документ в судовому засіданні не досліджувався. Судом в судовому засіданні також не було встановлено наявності складу дисциплінарного правопорушення в діях позивача. Позивачу не надано можливості ознайомитися з висновком службового розслідування. Відповідачем не було встановлено в діях позивача складу дисциплінарного проступку та не враховано сумлінне ставлення поліцейського до служби, його попередню бездоганну дисципліну, то рішення комісії в частині накладення найсуворішого стягнення - звільнення зі служби в поліції є необґрунтованим. Вказує, що самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Також посилається на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.02.2022 року у справі №160/12290/20, де вказано, що будь-які фактори у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України та не виключає необхідності з`ясувати і встановити саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського. Позивача вважає, що його звільнено за порушення Присяги працівника поліції, Правил етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, внаслідок неповідомлення на лінію "102" про подію, яка не відбулась. Також зазначив, що відеозапис отримано не у встановлений законом спосіб, а тому у розумінні ст. 74 КАС України суд не повинен брати його до уваги.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, а позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі.

Представник позивача - Солошенко Л.Є. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала просила її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначив, що рішення першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, доводи учасників справи, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи сторін у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 з 10.03.2021 по 23.08.2023 проходив службу в органах Національної поліції /а.с.22-26, т.1/.

05.08.2023 до ГУНП надійшла доповідна записка начальника УГІ ГУНП майора поліції ОСОБА_2 про те, що 05.08.2023 працівниками ГУНП під час моніторингу мережі Інтернет у соціальній мережі «Facebook» на сторінці ОСОБА_3 виявлено критичну публікацію із закріпленими фотографіями та відеозаписом за наведеним посиланням, у якій зазначено, що 05.08.2023 у проміжок часу з 10:00 до 12:00 на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області, невідомий громадянин викрав сумку з телефоном та грошима /зв.а.с. 105, т.1/.

У дописі наведено припущення, що до крадіжки причетний поліцейський, який відпочивав поруч разом із дружиною та дитиною. Також зазначено, що чоловік повернув викрадену сумку з речами (у сумці знаходилися мобільний телефон «Айфон 7», ключі від автомобіля, документи, банківські картки та грошові кошти у розмірі 15000 гривень) після демонстрації відео із камери спостереження, на якому зафіксовано момент крадіжки (розміщена на території домогосподарства).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 07.08.2023 № 752 призначено проведення службового розслідування дисциплінарною комісією /а.с. 106, т.1/.

18 серпня 2023 року начальником ГУНП в Полтавській області затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Полтавського РУП ГУНП /а.с. 97-105, т.1/, яким, серед іншого, вирішено за порушення позивачем службової дисципліни, а саме недотримання вимог п.п. 1,6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, ч. 1 ст. 337 глави 24 Цивільного кодексу України, затвердженого Законом України від 16.01.2003 № 435-IV, п. 7 р. IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, п. 6 р. II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, п. 3 р. IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у неповідомленні за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» про знайдене чуже майно на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області, яке надалі привласнене, поліцейського-водія відділення № 1 взводу № 3 роги конвойної служби ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1546 від 21.08.2023 Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності, серед іншого, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на ОСОБА_1 /а.с. 138-141, т.1/.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області №430 о/с від 23.08.2023 звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" 23 серпня 2023 року /а.с. 27, 153, т.1/.

Не погодившись з накладенням дисциплінарного стягнення та рішеннями відповідача про звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази є законними, а відповідач дотримався порядку проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення в період дії воєнного стану, передбаченого розділами III, V Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України N 893 від 07.11.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за N 1355/32807.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Положеннями статті 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з частиною 1 статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 за № 1179 (далі - Правила № 1179).

Зі змісту пункту 1 розділу І Правил № 1179 випливає, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктом 5 розділу І Правил № 1179, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

На виконання приписів абзаців 1, 2 та 7 пункту 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

В силу вимог пункту 3 розділу IV Правил № 1179 поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики.

Нормами частин 1 та 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Положеннями частини 1 статті 1 Закону України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі по тексту Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктами 1, 6 та 11 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Як передбачено частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Приписами частин 2-4 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що доповідна записка начальника УГІ ГУНП в Полтавській області майора поліції Станіслава Поплюйко, якою було повідомлено про критичну публікацію із закріпленими фотографіями та відеозаписом за наведеним посиланням ( та в якому наведено припущення, що до крадіжки причетний поліцейський), є належною та достатньою підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі за текстом Порядок проведення службових розслідувань).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань).

З аналізу наведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування призначено наказом т.в.о. начальника ГУНП в Полтавській області Сергія Рекуна від 07.08.2023 № 752.

Зазначеним наказом доручено проведення службового розслідування дисциплінарній комісії у наступному складі: голова дисциплінарної комісії ОСОБА_2 , начальник УГІ ГУНП; члени дисциплінарної комісії: капітан поліції ОСОБА_4 , начальник ВСР УГІ ГУНП, майор поліції ОСОБА_5 , інспектор ВСР УГІ ГУНП, майор ОСОБА_6 , старший інспектор з ОД ВСР УГІ ГУНП, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , старший оперуповноважений ВОР Полтавського управління ДВБ НП України (за згодою).

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано вимоги Положення № 893 при створенні дисциплінарної комісії та призначено її повноважний склад.

Результатами службового розслідування встановлено, що установлено автора критичної публікації громадянку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її чоловіка громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , яких запрошено до Миргородського РВП ГУНП для написання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Дисциплінарною комісією здійснено перегляд публікації розміщеної у соціальній мережі «Facebook», на сторінці « ОСОБА_10 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 публікація викладена ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Цього ж дня ОСОБА_9 звернувся до Миргородського РВП ГУНП з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення крадіжку сумки з речами, яка відбулася 05.08.2023 на території пляжу річки Хорол в с. Білики, Миргородського району.

Дана подія зареєстрована до ІКС ІПНП (ЄО) Миргородського РВП ГУНП від 05.08.2023 за № 4839, про що повідомлено Територіальне управління ДБР, розташоване у м. Полтаві.

06.08.2023 слідчим відділом Миргородського РВП ГУНП відомості за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, внесені до ЄРДР за № 0000969 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розпочато досудове розслідування.

09.08.2023 за вих. № 640/115/15/01-2023 до СВ Миргородського РВП ГУНП направлено листа про надання інформації про хід досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000969 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до довідки наданої старшим слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_11 встановлено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №50000969 від 06.08.2023 за фактом того, що 05.08.2023 невстановлена особа шляхом вільного доступу в період дії військового стану здійснила крадіжку барсетки з документами та грошовими коштами, яка належить ОСОБА_9 , тим самим спричинила останньому матеріальної шкоди. До крадіжки імовірно причетний працівник поліції на прізвище ОСОБА_12 .

В ході досудового розслідування 06.08.2023 проведено огляд чоловічої барсетки, яку надав потерпілий ОСОБА_9 .

Цього ж дня допитано в статусі потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив про обставини викрадення 05.08.2023 належної йому барсетки з речами, під час відпочинку на пляжі в с. Білики, Миргородського району.

Також вказав, що з даного приводу дружина потерпілого виклала публікацію у соціальній мережі «Фейсбук», оскільки її сильно обурила вказана ситуація.

09.08.2023 матеріали кримінального провадження скеровано до Миргородської окружної прокуратури для вирішення питання про визначення підслідності за першим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві.

07.08.2023 членами дисциплінарної комісії з метою своєчасного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, опитування громадян, які були очевидцями подій, здійснено виїзд до м. Миргород, Полтавської області.

В ході проведення службового розслідування опитано ОСОБА_9 , який пояснив, що 05.08.2023 близько з 10:30 він спільно з дружиною ОСОБА_8 та неповнолітнім сином відпочивали на березі річки в с. Білики, Миргородського району. З самого початку на пляжі знаходився один чоловік, який купався в водоймі. У подальшому ОСОБА_9 з родиною також пішли купатися до водойми, свою чорну шкірну сумку в якій знаходилися грошові кошти в сумі 15 000 гривень, мобільний телефон «Айфон 7», документи, банківські карти, ключі від автомобіля та документи на автомобіль.

Опитуваний залишив сумку на перилі дерев`яного пірсу з лівої сторони на відстані близько 2-3 м. від водойми. Близько через 15 хвилин до вказаного пляжу прийшла невідома жінка з двома дітьми (хлопці віком близько 2 та 1 рік), з вказаною жінкою опитуваний деякий час спілкувався на різні побутові теми.

Після чого ОСОБА_9 з дружиною, сином та собакою відійшли в сторону від пляжу на відстань близько 10 м., щоб погратися з собакою та не заважати дітям відпочивати. Згодом, до пляжу прийшов невідомий чоловік (як потім стало відомо поліцейський ОСОБА_1 ), який підійшов до жінки, з якою опитуваний попередньо розмовляв, останні відпочивали та купалися в річці. Через 10 хвилин зазначені вище чоловік, дружина та двоє дітей кудись пішли. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_9 повернувся до пірсу, щоб забрати свою сумку, але виявив, що вона зникла, оглянувши більш ретельно прилеглу місцевість, сумки він не знайшов. З метою отримання будь-якої інформації щодо обставин зникнення сумки ОСОБА_9 спочатку підійшов до чоловіка, який на час їхнього приїзду знаходився на березі річки, але останній жодної інформації вказати не зміг, проте надав телефон з якого ОСОБА_9 зателефонував на телефон, що знаходився у сумці, на момент дзвінку телефон був вимкнений. Далі опитаний побачив чоловіка, котрий охороняє приватне домогосподарство, на якому розміщенні камери відеоспостереження, що виходяться на місце, де знаходилася сумка. Даний чоловік погодився допомогти з отриманням відеозаписів, поки останній пішов переглядати відео та зберігати його на телефон, ОСОБА_9 направився по стежині, якою вказаний пляж залишав ОСОБА_1 з жінкою та двома дітьми, пройшовши по стежині ОСОБА_9 вийшов до домогосподарства, де побачив невідомого чоловіка, в якого почав розпитувати про ОСОБА_1 з родиною. Даний чоловік повідомив, що добре їх знає та відвів ОСОБА_9 до домогосподарства, де вони проживали, що знаходиться неподалік. Прийшовши до місця їхнього проживання опитуваний помітив на подвір`ї домогосподарства ОСОБА_1 , відразу запитав у нього чи не брав він сумку з речами з пірсу на пляжі, останній відповів, що не брав, в цей час вийшла його дружина, в якої опитуваний також запитав чи не брала вона сумку або можливо бачила хто її міг взяти, жінка відповіла, що сумки також не брала.

ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_1 та його дружині, що є доступ до відеозаписів з пляжу, після перегляду яких стане зрозуміло хто забрав сумку, на що ОСОБА_1 відповів: «дивіться». Повернувшись до приватного домогосподарства з камерами відео нагляду ОСОБА_9 почав переглядати відео, яке йому надав охоронець.

В цей час до них прийшла дружина ОСОБА_1 , яка почала бігати по території та сказала, що сумку могли забрати бобри з річки і через деякий час пішла в невідомому напрямку. Близько через 5-10 хвилин до пляжу повернувся ОСОБА_1 , який приніс з собою належну ОСОБА_9 сумку, на запитання опитуваного, як ОСОБА_1 може пояснити дану ситуацію останній відповів, що так буває.

Крім цього, ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_1 чи не соромно йому за його дії, що в нього двоє дітей, останній відповів з посмішкою троє, при цьому зробив опитуваному зауваження, що не потрібно залишати речі в непотрібних місцях. Також ОСОБА_9 запитав у ОСОБА_1 навіщо він вимкнув телефон, який знаходився в сумці, але останній чіткої відповіді не надав. Опитуваний перевірив вміст сумки, всі речі були на місці. Далі ОСОБА_1 сказав, що в даному випадку потерпілих не має, загалом він вів себе хвальковито та зухвало. Далі ОСОБА_9 з родиною сіли до автомобіля та залишили вказане місце. В цей ж день дружина опитуваного ОСОБА_8 виклала пост у соціальній мережі «Фейсбук», де детально описала обурливу ситуацію, яка з ними сталася, з метою попередження місцевих мешканців від подібних дій зі сторони родини поліцейського ОСОБА_1 .. Даний пост викликав суспільний резонанс серед місцевого населення, останні залишали гнівні коментарі під постом.

Аналогічне пояснення у ході службового розслідування щодо обставин крадіжки сумки чоловіка надала ОСОБА_8 .

Крім цього, зазначила, що вище описана ситуація її дуже обурила та вона цього ж дня виклала пост на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», де з метою попередження аналогічних ситуацій описала події, що з ними трапилися. Даний пост викликав суспільний резонанс у населення, які під постом залишали гнівні коментарі.

Також, у межах службового розслідування надав пояснення ОСОБА_13 , який пояснив, що він працює охоронцем на території приватного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

05.08.2023 ОСОБА_13 знаходився на робочому місці, близько 11:40 до нього підійшов невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_14 , який в цей час відпочивав з родиною на березі річки, що розташований поруч з місцем роботи. ОСОБА_14 попрохав допомоги, оскільки, як він повідомив, у нього викрали сумку з телефоном, документами та грошовими коштами, в той час коли він гуляв з родиною на пляжі дещо в стороні від речей. ОСОБА_13 повідомив, що зможе допомогти, оскільки на території домогосподарства, де він працює розміщенні камери відеоспостереження, які виходять на пляж. Також ОСОБА_14 повідомив опитуваному, що у крадіжці він підозрює чоловіка, який відпочивав на пляжі з жінкою та двома дітьми, які потім кудись зникли. Далі ОСОБА_13 зателефонував до свого начальника ОСОБА_15 , якому розповів про обставини викрадення сумки у ОСОБА_14 та попрохав його здійснити нарізку відеозаписів і надіслати їх на телефон опитуваного, на що останній згодився допомогти. В цей час ОСОБА_14 на деякий час пішов у невідомому напрямку, потім він повернувся та розповів, що знайшов чоловіка, який міг викрасти його сумку з речами, через декілька хвилин до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підійшла жінка, як у подальшому опитуваному стало зрозуміло це була дружина чоловіка, якого ОСОБА_14 підозрював у крадіжці сумки. Дана жінка говорила, що вони з чоловіком не причетні до крадіжки сумки та те що її могли стягнути бобри з річки. ОСОБА_14 їй відповів, що після перегляду відео стане зрозуміло хто її забрав, після чого жінка кудись пішла. Через декілька хвилин ОСОБА_13 отримав на телефон відеозаписи і вони з ОСОБА_14 стали їх переглядати. Під час перегляду відео до них підійшов чоловік з чоловічою сумкою в руках, побачивши якого ОСОБА_14 сказав, що то його сумка та запитав у чоловіка, який її приніс як вона у нього опинилася, той в свою чергу відповів дослівно: «Нічого залишати речі де попало». ОСОБА_14 забрав сумку, переглянув її вміст та сказав, що всі речі на місці. Також ОСОБА_14 сказав тому чоловіку із використанням нецензурних слів, що він міг вибачитися, той сказав не виражайся нецензурною лайкою та пішов.

Крім цього опитано ОСОБА_16 , який пояснив, що він працює охоронцем на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . 05.08.2023 у опитуваного був вихідний день, цього дня на зміні знаходився ОСОБА_17 . Під час опитування ОСОБА_16 надав відеозаписи з камер відеоспостереження, розміщених на території приватного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , за подіями від 05.08.2023.

Дисциплінарною комісією здійснено перегляд наданих відеозаписів (ch01_2500, ch01_4346, ch01_1906 та document_489699352) з камер відеоспостереження, які розміщені на території приватного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , за подіями від 05.08.2023.

Комісійним переглядом відеофайлів встановлено наступне.

Переглядом відео файлу document_489699352, тривалістю 00:00:27 встановлено, що зйомка розпочинається о 11:31 05.08.2023 та ведеться на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області. На відеозаписі зображений берег водойми та дерев`яний пірс. Зі сторони водойми до кута пірсу підходить ОСОБА_18 , поруч з яким іде дитина. При цьому, ОСОБА_18 знімає з кута пірсу чорну сумку, декілька секунд не неї роздивляється та кладе її під ліву руку, потім бере за руку дитину і зникає з поля зору камери спостереження.

Даний акт складено у одному примірнику та долучено до матеріалів службового розслідування.

Як зазначено в матеріалах службового розслідування, ОСОБА_1 , перебуваючи 05.08.2023 на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області, після знаходження сумки чорного кольору, бачив навколо себе людей, повз яких проходив ідучи у бік місця проживання, яким міг належати вказаний предмет, однак не вжив заходів жодних дієвих заходів із встановлення законного володільця речей, які знайшов, а просто покинув пляж, що підтверджується отриманими у ході проведення службового розслідування відеозаписами з камер спостереження.

Також, в ході проведення службового розслідування опитано ОСОБА_1 , який пояснив, що 05.08.2023 з 08.00 він був вдома та займався хатніми справами. Дружина ОСОБА_1 ОСОБА_19 запропонувала піти на місцевий пляж, він зазначив, аби дружина з сином йшла, а він підійде пізніше. Приблизно о 10.50 дружина з сином пішла на річку та по дорозі зустріла свою рідну сестру ОСОБА_20 з сином. Сестра попрохала узяти її сина на річку.

ОСОБА_1 підійшов до річки о 11.30. Коли він прийшов на пляж то помітив на пустині, неподалік від місця відпочинку сумку. У подальшому, ОСОБА_1 пішов плавати у річці, та вийшовши побачив, що до сумки так ніхто і не підійшов. У подальшому, дружина сказала, що вже час іти додому, та ОСОБА_1 вирішив взяти сумку з собою, аби знайти її власника. Прийшовши додому з сином, приблизно о 12.20, ОСОБА_1 повісив сумку на теплиці біля дому та зайшов до будинку. Потім, прийшла дружина з сином сестри та попрохала за ним приглянути. Сидівши на подвір`ї через деякий час до ОСОБА_1 прийшов чоловік на повідомив, що у нього зникла сумка чорного кольору, у якій знаходився телефон та банківські картки.

Чоловік повідомив, що йде до охоронця дивитися відеозаписи з камер спостереження. ОСОБА_19 почувши дану розмову пішла разом із чоловіком. Приблизно о 12.35 до ОСОБА_1 додому прийшла теща ОСОБА_21 та останній залишив дітей на неї і пішов до теплиці, де висіла сумка.

ОСОБА_1 відкривши сумку побачив там мобільний телефон та банківські картки, та переконавшись, що сумка належить чоловікові пішов на пляж. Прийшовши на пляж ОСОБА_1 підійшов до чоловіка та запитав у нього чи це його сумка, на що чоловік відповів позитивно. ОСОБА_1 повідомив чоловікові, що знайшов цю сумку і забрав додому. Чоловік, взявши сумку, перевірив чи дійсно всі речі на місці та повідомив, що до ОСОБА_1 претензій немає. ОСОБА_1 запропонував чоловікові викликати поліцію, так як сам являється поліцейським, з метою складання акту знайдених речей. Чоловік відмовився та ОСОБА_1 попередив чоловіка у подальшому не залишати речі без нагляду. Після чого ОСОБА_1 пішов додому.

В ході проведення службового розслідування опитано ОСОБА_19 , яка пояснила, що користуючись ст. 63 Конституції України надавати пояснення відносно себе та свого чоловіка ОСОБА_1 у рамках службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Полтавській області від 07.08.2023 № 752 остання відмовляється.

Крім того, в ході службового розслідування опитано безпосереднього керівника ОСОБА_1 командира взводу № 3 роти конвойної служби ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 , який пояснив, що 05.08.2023 близько 19:00 до опитуваного зателефонував відповідальний від керівництва по Миргородському РВП ГУНП та повідомив, що сержант поліції ОСОБА_1 можливо причетний до вчинення крадіжки сумки з речами.

Одразу після телефонної розмови старший лейтенант поліції ОСОБА_22 прибув до адміністративної будівлі Миргородського РВП ГУНП, де йому роз`яснили, що в соціальній мережі «Фейсбук» з`явився пост в якому була викладена інформація про викрадення особистих речей працівником поліції Ярошенком.

Далі опитуваний зателефонував до сержанта поліції ОСОБА_1 , якого попросив пояснити інформацію викладену у соціальній мережі, на що останній відповів, що все вирішилося. В цей час у приміщенні Миргородського РВП ГУНП опитуваний зустрів чоловіка, який виявився власником сумки, яку нібито викрав ОСОБА_1 . Даний чоловік розповів опитуваному про обставини викрадення сумки та показав на мобільному телефоні відеозапис з моментом зникнення сумки. На відео видно, що чоловік з дитиною бере сумку і йде у невідомому напрямку. Наступного дня старший лейтенант поліції ОСОБА_22 направився до місця проживання сержанта поліції ОСОБА_1 . Останній під час спілкування пояснив, що дійсно 05.08.2023 відпочивав на березі річки Хорол спільно з дружиною та дітьми, коли він збирався йти додому то помітив, що на перилі пірсу висіла сумка, поряд з якою нікого не було, після чого він її забрав з собою. При цьому, як зазначає опитуваний, ОСОБА_1 чітко не зміг пояснити з якою метою він забрав сумку, лише вказав, що красти її не збирався та пізніше повернув сумку власнику.

За доводами дисциплінарної комісії, відповідно до пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, сержант поліції ОСОБА_1 та рядовий поліції ОСОБА_19 , як поліцейські, незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляють про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язані ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Відповідно до вимог пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики.

Згідно з частиною першою статті 337 Цивільного кодексу України особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі.

Таким чином, сержант поліції ОСОБА_1 не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" про виявлення чужого майна, а саме: сумки чорного кольору на березі річки Хорол в с. Білики Миргородського району Полтавської області.

Окрім того, дисциплінарна комісія вважає непрофесійними дії рядового поліції ОСОБА_19 , як безпосереднього учасника події, яка перебувала на пляжі разом з сержантом поліції ОСОБА_1 , явно усвідомлюючи незаконність дій останнього, не вжила жодних дієвих заходів реагування щодо встановлення власника майна та не повідомила про вказаний факт на короткий номер "102" відповідно до вимог пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, та при подальшому спілкуванні з ОСОБА_9 заперечувала факт привласнення сумки ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 після виявлення чужого майна умисно, усвідомлюючи те, що воно йому не належить, передбачаючи наслідки таких дій та свідомо припускаючи їх настання, забирає сумку ОСОБА_9 з місця, де той її залишив.

З огляду на викладене дисциплінарна комісія дійшла висновку, що причинами та умовами, що сприяли скоєнню зазначених порушень, стали особиста недисциплінованість сержанта поліції ОСОБА_1 та рядового поліції ОСОБА_19 , неналежне ставлення до виконання вимог нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції, нехтування нормами чинного законодавства України, а також неналежне ставлення до виконання своїх посадових обовязків, вимог керівництва МВС, Національної поліції та ГУ НП щодо дотримання службової дисципліни.

Так, з урахуванням приписів статей 8, 18 Закону № 580-VIII на поліцейського покладено обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі за текстом Правила).

Згідно з Розділом І цих Правил ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Ці Правила ґрунтуються на Конституції України, Законах України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції", інших законах України, актах Президента України та постановах Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.

Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

Згідно з розділом IV Правил поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб.

Незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний: бути тактовним та доброзичливим; висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі; надати можливість особі висловити власну думку; до всіх потерпілих від злочинів або інших правопорушень проявляти повагу, охороняти їх безпеку та право на невтручання в особисте життя.

За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

З метою зменшення кількості випадків застосування поліцейських заходів примусу поліцейський повинен проявляти розсудливість, відкритість, почуття справедливості, володіти комунікативними навичками (переконання, ведення переговорів тощо), а в необхідних випадках мати керівні та організаційні якості.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 05.03.2024 у справі № 480/12367/21 дійшов висновку, що з аналізу постанов Верховного Суду, ухвалених у справах №№ 240/2677/20, 260/1/19, 520/1795/19, 460/2583/19, №200/11036/20-а, на предмет застосування сформованих у цих справах висновків Верховного Суду до спірних правовідносин, Судом установлено, що переглядаючи такі спори в касаційному порядку, Верховний Суд, насамперед, зауважив на особливому статусі працівника поліції, що зобов`язує його утримуватися від дій, що можуть бути розцінені як дискредитація органів поліції.

Так, у справах №240/2677/20, 420/2583/19 Верховний Суд зауважив, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. Водночас недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Виходячи з правового регулювання спірних відносин, поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер .

Що стосується висновків Верховного Суду, сформованих у справах №№520/1795/19 та 260/1/19, то у цих справах Суд указав, що відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. Отже, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Подібну правову позицію висловлено і у постанові Верховного Суду в справі №200/11036/20-а, у якій Суд, погоджуючись з висновками судів попередніх інстанції щодо правомірності звільнення поліцейського у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, указав, що вчинки, що дискредитують працівників поліції та, власне, органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Колегія суддів звертає увагу, що подія за участю ОСОБА_1 набула суспільного резонансу та, зокрема, висвітлена в соцмережі "Фейсбук". Як зазначено у висновку службового розслідування, з висвітлених публікацій вбачається негативне ставлення населення до вказаної події, що, в свою чергу, є підривом довіри населення до поліції.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194 (далі Порядок № 100), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Слід звернути увагу, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Водночас, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів звертає увагу, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а.

Таким чином, позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

У зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду щодо неналежності доказів.

Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних осіб та аналізувався за положеннями Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.

Посилання представника позивача на те, що позивачу не було надано можливості ознайомитись з висновками службового розслідування, не було забезпечено право на захист, зокрема, не було надано можливості скористатись правовою допомогою, що є порушенням вимог пункту 5 частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції; не було надано можливості ознайомитись з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування та зробити їх копії (пункт 3 частини другої статті 18 Дисциплінарного статуту), колегія суддів не бере до уваги, з огляду на відсутність у матеріалах справи, матеріалах службового розслідування заяв позивача про ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, про надання можливості скористатись правовою допомогою.

Колегія суддів зазначає, що норми чинного законодавства не визначають обов`язку дисциплінарної комісії повідомляти поліцейського про призначення щодо нього/неї службового розслідування, водночас поліцейський має право надавати письмові пояснення щодо обставин службового розслідування, що, в свою чергу, передбачає право поліцейського бути обізнаним про наявність службового розслідування.

Тобто позивач під час проведення службового розслідування не скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 18 Дисциплінарного статуту.

Отже, відповідно, позивачем не доведено порушення порядку призначення та проведення службового розслідування з боку Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalidact). Водночас, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Тобто, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив, що не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що навіть за умови порушення відповідачами процедури проведення службового розслідування, а також інших процедурних питань, які не були дотримані відповідачами під час прийняття оскаржуваних наказів, не може потягнути за собою безумовне скасування оскаржуваних наказів, за умови наявності факту вчиненого дисциплінарного проступку.

Щодо посилання представника позивача на те, що звільнення позивача відбулось в порушення умов укладеного контракту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 розділу VI контракт припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку дії; 2) з ініціативи Сторони 1 до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу; 3) з ініціативи Сторони 2 до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктом 4 цього розділу.

Пунктом 3 розділу VI контракту зазначено, що Сторона 2 може бути звільнена з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Сторони 1 до закінчення строку його дії з підстав, передбачених Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з пунктом 5 розділу VI контракту у разі дострокового розірвання цього контракту Сторони за два тижні письмово повідомляють одна одну про намір розірвати цей контракт.

При цьому, пунктом 6 контракту зазначено, що у разі дострокового розірвання цього контракту днем припинення цього контракту є, зокрема, день видання наказу про звільнення зі служби в поліції у порядку та з підстав, визначених Законом України «Про Національну поліцію», або дата, зазначена в наказі про звільнення зі служби.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника ГУНП в Полтавській області від 23.08.2023 №430 о/с "По особовому складу" згідно із Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) сержанта поліції ОСОБА_1 (0178138) поліцейського-водія відділення №1 взводу №3 роти конвойної служби, 23.08.2023.

Отже, посилання представника позивача про порушення умов укладеного контракту, а саме у частині неповідомлення про намір розірвати контракт спростовується положеннями пунктом 6 розділу VI цього ж контракту.

Також колегія суддів враховує, що положення статей 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18.

Колегія суддів також зазначає, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету.

Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Таким чином, під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе Держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Так, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Дійсно, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягненні у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а.

Таким чином, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №814/2530/16 зазначив, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

При цьому Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі №802/1150/17-а вказав на те, що під час правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що така поведінка позивача безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання нею вимог законодавства, а також присяги працівника поліції.

Щодо застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення, колегія суддів зазначає таке.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку позивача слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

При звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас варто врахувати, що метою проведення службового розслідування є перевірка і уточнення, в межах наданих повноважень відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчинення поліцейськими дисциплінарного проступку, зняття безпідставних звинувачень або підозр.

Колегія суддів звертає увагу, що складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У свою чергу, недотримання поліцейським вимог, що пов`язані з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2024 по справі № 440/14428/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 23.09.24.