Справа № 500/8339/23
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/8339/23 пров. № А/857/17182/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі за його позовом до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

суддя у І інстанції Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 28 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною і скасувати постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ВЛК) від 29.11.2023 року №17/7025 про визнання його придатним до проходження військової служби.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 500/8339/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК і суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Наявні у матеріалах справи медичні документи, складені після проведення медичного огляду у ВЛК, не могли бути враховані при постановці діагнозу та висновку про придатність позивача до військової служби. Відтак, позивачем не доведено протиправності постанови ВЛК від 29.11.2023 №17/7025, якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

ОСОБА_1 не погодилися із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, у якій просив таке скасувати і та задовольнити його позов у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що не погоджується із результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що зазначений у оспорюваній постанові висновок про визнання його придатним до військової служби є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження.

Наполягає на тому, що має фізичні та фізіологічні вади, про що в усній формі повідомив відповідача, однак фактичного огляду та дослідження його стану здоров`я той не проводив, огляд на визначення придатності до військової служби мав декларативний характер.

Звертаємо увагу суду на те, що разом із позовною заявою подав до суду клопотання про призначення судово-медичну експертизу для визначення свого стану здоров`я та придатності до військової служби, однак суд першої інстанції таку протиправно не призначив.

Додатково звертає увагу на те, що відповідно до приписів Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення № 402). постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку і він з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся саме до суду. Звернення позивача до ЦВЛК є його правом, а не обов`язковою умовою для подальшого оскарження постанови ВЛК у суді.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, на зв`язок у режимі відеоконференції не вийшли, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.11.2023 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з проведенням загальної мобілізації та для проходження медичного огляду.

За наслідками поведеного медичного огляду позивача ВЛК було прийнято постанову, оформлену довідкою від 29.11.2023 року №17/7025, про визнання його придатним до проходження військової служби.

ОСОБА_1 не погодився із таким рішенням комісії та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі аналізу матеріалів справи апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки доводів позивача про неврахування відповідача стану його здоров`я при ухваленні рішення про придатність до військової служби.

При цьому наявність у ВЛК повноважень на проведення медичного огляду особи та встановлення можливості проходження нею військової служби за станом здоров`я позивачем не оспорюється.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регламентовано приписами Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі Закон №3543-ХІІ).

За приписами частини 5 статті 22 вказаного Закону особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України було затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення № 402).

Згідно із п. 1.1 розділу І цього Положення воно визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.

Пунктом 1.2 розділу І Положення №402 встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до оспорюваної постанови від 29.11.2023 №17/7025, під час проходження обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , незважаючи на виявлені у нього захворювання, на підставі статей 68 "в", 23 "г", 78 "в" графи II Розкладу хвороб графи 3-7, 9; 10. ТДВ "Б" був визнаний придатним до військової служби.

Позивач наполягає на тому, що за станом здоров`я не може виконувати обов`язки військової служби, покликаючись на недостатнє його обстеження при проходження медичного огляду ВЛК.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції слушно звернув увагу на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, відповідно до яких до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.

Відтак, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК і суд не вправі перебирати на себе такі повноваження.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції протиправно не вирішено його клопотання про призначення судово-медичної експертизи для визначення свого стану здоров`я та придатності до військової служби апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки таке у матеріалах справи відсутнє.

Будь-яких доказів про ігнорування відповідачем в цілому чи будь-яким членом комісії скарг позивача на незадовільний стан його здоров`я матеріали справи не містять, як і доказів звернення до комісії вищого рівня задля перегляду оспорюваної постанови ВЛК у встановленому порядку.

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Хоча відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, це не звільняє позивача від обов`язку доводити наявність підстав для задоволення його позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 500/8339/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 23 вересня 2024 року.