Справа № 380/4729/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 рокусправа № 380/4729/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визначання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 22.01.2024 № 30/03-16 №08;

- зобов`язати відповідача-1 перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи:

з 17.06.1996 по 06.04.1999 на посаді інспектора спеціаліста І категорії в Реєстраційній Палаті департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради;

з 08.06.1999 до 01.06.2000 на посаді спеціаліста І категорії відділу реєстрації та ліцензування управління економічного розвитку Львівської міської ради;

з 01.06.2000 до 14.08.2002 на посаді спеціаліста І категорії відділу реєстрації та ліцензування управління економічного розвитку Львівської міської ради;

з 14.08.2002 до 20.01.2004 на посаді спеціаліста І категорії відділу реєстрації та ліцензування управління промисловості та підприємництва Львівської міської ради;

з 20.01.2004 до 01.06.2004 на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації та ліцензування управління промисловості та підприємництва Львівської міської ради;

з 01.06.2004 до 25.06.2004 на посаді головного спеціаліста відділу реєстрації управління державної реєстрації Львівської міської ради;

з 25.06.2004 до 01.04.2005 на посаді державного реєстратора відділу реєстрації управління державної реєстрації Львівської міської ради;

з 01.04. 2005 до 27.06.2013 на посаді державного реєстратора в апараті виконавчого комітету Львівської міської ради;

з 01.07.2013 до 09.10.2015 на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції;

з 09.10.2015 до 28.04.2016 на посаді державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян та засобів масової інформації Львівського міського управління юстиції;

з 28.04.2016 до 13.06.2016 на посаді провідного спеціаліста відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області;

з дня звернення із заявою від 17.01.2024, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради від 07.02.2023 № 5 та № 6, та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 06.03.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV. 17.01.2024 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Стверджує, що на час звернення до відповідача-1 із заявою, вона дотримала всі умови щодо стажу державної служби, визначеного п. 10, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII та щодо віку і страхового стажу, визначеного ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. Втім, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган 22.01.2024 прийняв рішення №30/03-16 №08, яким відмовив ОСОБА_1 у перерахунку її пенсії у зв`язку із недостатньою кількістю стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а саме при мінімальному стажі 20 років станом на 01.05.2016, який є умовою для призначення пенсії.

Позивач вважає рішення Головного управління ПФУ в Запорізькій області щодо відмови в переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII неправомірним.

Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

22.03.2024 Головне управління ПФУ у Львівській області надіслало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог виходячи з того, що згідно із даними трудової книжки від 05.07.1985 НОМЕР_1 , позивач прийнята на посаду спеціаліста І категорії (6 ранг державного службовця) в Департамент економічної політики та ресурсів виконавчого комітету Львівської ради народних депутатів з 17.06.1996.

04.07.2001 відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посада спеціаліста І категорії віднесена до посад служби в органах місцевого самоврядування, де позивач працювала по 27.06.2013.

3 01.07.2013 позивач працювала в Головному управлінні юстиції Львівської області по 13.06.2016.

Так, відповідач-1 зазначає, що станом на 01.05.2016 стаж роботи позивача посадах державної служби у період з 17.06.1996 по 03.07.2001 та з 01.07.2013 по 30.04.2016 складає 07 років 10 місяців 16 днів. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення від 22.01.2024 № 30/03-16 № 08 про відмову у переведенні на пенсію відповідно до Закон України "Про державну службу".

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

22.03.2024 Головне управління ПФУ в Запорізькій області надіслало відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 заперечує проти позовних вимог, стверджуючи, що основним критерієм, за яким слід визначати можливість зарахування періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, є присвоєння за займаною посадою відповідного рангу.

Дія Закону № 889-VIII відповідно до п. 11 ст. 3 цього Закону не поширюється на осіб місцевого самоврядування.

Вказує, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ до 04.07.2001, тобто по дату набуття чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

За наданими позивачем документами відповідач-2 встановив, що позивач станом на 01.05.2016 не обіймала посади державного службовця та мала 07 років 10 місяців 16 днів, зарахувавши періоди роботи з 17.06.1996 по 03.07.2001 та з 01.07.2013 по 30.04.2016 до стажу державної служби.

Стверджує, що посадові особи органів місцевого самоврядування не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ після 04.07.2001, тому періоди роботи позивача з 04.07.2001 до 14.08.2002, з 14.08.2002 до 20.01.2004, з 20.01.2004 до 01.06.2004, з 01.06.2004 до 25.06.2004, з 25.06.2004 до 01.04.2005, з 01.04. 2005 до 27.06.2013 не є належними до зарахування стажу державної служби.

Таким чином, відповідач-2 вважає, що право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у ОСОБА_1 відсутнє.

Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

23.04.2024 позивач надіслала відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідачів, наведених у відзивах. Зазначає, що відзив жодним чином не спростовує надані позивачем докази, а тому просить його відхилити повністю.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, що не заперечується сторонами.

15.01.2024 Управління адміністрування послуг Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради видав ОСОБА_1 довідку № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням з пенсією) та довідку № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

17.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ у Львівській області заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, долучивши до заяви, зокрема, довідки від 15.01.2024 № 5 та № 6.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 17.01.2024 про призначення пенсії, визначене Головне управління ПФУ в Запорізькій області.

22.01.2024 Головне управління ПФУ в Запорізькій області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.01.2024 прийняло рішення № 30/03-16 № 08 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII у зв`язку із відсутністю необхідного стажу державної служби. У вказаному рішенні відповідач-2 зазначив, що за наявними документами до стажу державного службовця безпосередньо зарахований стаж 7 років 10 місяців 16 днів за період роботи з 17.06.1995 по 03.07.2001 та з 01.07.2013 по 30.04.2016, тобто необхідний стаж категорії посад державних службовців станом на 01.05.2016 у ОСОБА_1 відсутній.

Не погодившись із рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у переведенні на інший вид пенсії, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні правові норми.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За правилами пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зі змісту наведених вище норм слідує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII та Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17, від 22.06.2021 у справі № 308/67/17, від 29.09.2022 у справі № 234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі № 431/991/17.

Суд встановив, що згідно із записами № 11-32 трудової книжки ОСОБА_1 від 05.07.1985 серії НОМЕР_1 , позивач працювала на таких посадах:

Виконавчий комітет Львівської міської ради народних депутатів Департамент економічної політики та ресурсів:

17.06.1996 прийнята по переводу на посаду інспектора спеціаліста І категорії в Реєстраційну палату Департаменту економічної політики та ресурсів;

06.04.1999 Реєстраційна палата реорганізована шляхом її приєднання до Департаменту економічної політики та ресурсів;

08.06.1999 призначена по переводу на посаду спеціаліста І категорії відділу реєстрації та ліцензування департаменту як переможець конкурсу. Приведена до Присяги. Посада віднесена до 6-ої категорії і присвоєно 13 ранг державного службовця;

01.06.2000 переведена на посаду спеціаліста І категорії відділу реєстрації та ліцензування управління економічного розвитку;

04.07.2001 посаду віднесено до шостої категорії посад служби в органах місцевого самоврядування. Присвоєний тринадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування;

01.11.2001 присвоєний черговий дванадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування;

Львівська міська рада, Управління промисловості та підприємництва:

14.08.2002 у зв`язку із припиненням діяльності департаменту перевести на рівнозначну посаду спеціаліста І категорії відділу реєстрації та ліцензування управління промисловості та підприємництва;

21.10.2003 присвоєний з 01.11.2003 черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

20.01.2004 переведена на посаду головного спеціаліста відділу реєстрації та ліцензування як таку, що зарахована з кадрового резерву на цю посаду;

01.06.2004 у зв`язку із створенням Управління державної реєстрації на базі відділу реєстрації та ліцензування управління промисловості та підприємництва (ухвала ЛМР від 15.04.04 № 1170) перевести з 01.06.20204 на посаду головного спеціаліста відділу реєстрації управління державної реєстрації;

01.06.2024 призначена по переводу на посаду головного спеціаліста відділу реєстрації управління державної реєстрації;

25.06.2004 призначена на посаду державного реєстратора з 01.07.2004;

01.04.2005 переведена з управління державної реєстрації за її згодою в апарат виконавчого комітету Львівської міської ради на посаду державного реєстратора. Посада віднесена до 5-ої категорії посад органів місцевого самоврядування.

01.11.2005 присвоєний черговий 10-ий ранг посадової особи місцевого самоврядування;

01.11.2007 присвоєний черговий 9-ий ранг посадової особи місцевого самоврядування;

27.06.2013 звільнена з роботи в порядку переведення до Головного управління юстиції у Львівській області, ч. 5 ст. 34 КЗпП України;

Головне управління юстиції у Львівській області;

01.07.2013 призначена за конкурсом на посаду державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в порядку переведення з виконавчого комітету Львівської міської ради із збереженням 9 рангу державного службовця;

Наказом Міністерства юстиції України від 30.01.2015 № 115/5 Головне управління юстиції у Львівській області перейменовано на Головне територіальне управління юстиції у Львівській області;

09.10.2015 відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції перейменовано на відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації об`єднань громадян та засобів масової інформації Львівського міського управління юстиції;

28.04.2016 призначена на посаду провідного спеціаліста відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області із збереженням 09 рангу державного службовця, в порядку переведення, звільнивши із займаної посади, як таку, що успішно пройшла стажування;

01.05.2016 присвоєний 9 ранг державного службовця в межах категорії "В" посад державної служби;

13.06.2016 звільнена із займаної посади за угодою сторін п. 2 ст. 83 Закону України "Про державну службу".

Суд також встановив, що рішенням від 22.01.2024 № 30/03-16 № 08 відповідач-2 відмовив у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки у ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 відсутній необхідний стаж державної служби.

Тобто, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є відсутність у позивача права на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" № 3723-XII, оскільки, як стверджує відповідач-2, ОСОБА_1 не має 20 років стажу на посадах віднесених до посад державної служби (станом на 01.05.2016); посада на якій працювала позивач станом на 01.05.2016, а саме: посади осіб органів місцевого самоврядування, не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII.

Суд не погоджується із наведеним вище доводами пенсійного органу, зважаючи на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який застосовується починаючи з 01.05.2016 (далі - Порядок № 622).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок № 229).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII.

Приписами пункту 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 № 239 "Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців" затверджений Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців (далі Порядок № 239).

Разом з тим, пунктом 1 Порядку № 239 передбачено, що до посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до:

- шоста категорія - посади заступників голів, секретарів виконкомів міських Рад народних депутатів міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів; керівників відділів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; керівників управлінь, самостійних відділів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; керівників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів, апаратів виконкомів районних у містах Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів управлінь, самостійних відділів обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів; радників, консультантів, спеціалістів виконкомів міських Рад міст обласного підпорядкування, їх управлінь, самостійних відділів та інші прирівняні до них посади.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Тобто, як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III).

Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2493-III передбачено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі № 351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 закону України "Про державну службу" № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ці обставини вказують на безпідставність доводів пенсійного органу про те, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Проте, відповідач-2 залишив поза увагою той факт, що станом на дату набрання чинності Закону № 889-VIII позивач займала посади державної служби та стаж її роботи на посадах віднесених до посад державної служби становив близько 20 років.

Тобто, позивач дотримала всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для призначення їй пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-ХІІ, зокрема, вік позивача 60 рік, стаж державної служби станом на дату набрання чинності Закону № 889-VIII - більше як 10 років, страховий стаж - понад 30 років (що підтверджується копією трудової книжки позивача).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Головне управління ПФУ в Запорізькій області протиправно прийняло рішення від 22.01.2024 № 30/03-16 № 08, яким відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII згідно з заявою від 17.01.2024.

У той же час, предметом розгляду справи також є питання можливості при переведені на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-XII та Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII урахування довідок Управління адміністрування послуг Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради від 15.01.2024 № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 15.01.2024 № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням з пенсією).

У справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктом 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачкою.

Разом із тим, вимоги позивача зобов`язати відповідача-1 обрахувати їй пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням довідок Управління адміністрування послуг Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради від 15.01.2024 № 6 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 15.01.2024 № 5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням з пенсією), є передчасним, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, що наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, така вимога спрямована на майбутнє, відтак у її задоволенні необхідно відмовити, з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.09.2023 у справі № 560/8328/22, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховує суд під час вирішення цього спору.

Також суд зауважує, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в Запорізькій області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тому, дії зобов`язального характеру щодо зарахування до стажу роботи позивачки періоду роботи в органах місцевого самоврядування та переведення її з 17.01.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у такому переведенні, яким у цьому випадку є Головне управління ПФУ в Запорізькій області.

Такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховує суд під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає протиправним та скасовує рішення Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 22.01.2024 № 30/03-16 № 08 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу".

Отже, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, за наявності всіх встановлених законом умов для переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, необхідно зобов`язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 17.06.1996 по 06.04.1999, з 08.06.1999 по 27.06.2013 та з 01.07.2013 по 13.06.2016 та перевести позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 17.01.2024 (дати звернення із заявою).

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач-2, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

Відтак, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.01.2024 № 30/03-16 №08 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до стажу державної служби період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 17.06.1996 по 06.04.1999, з 08.06.1999 по 27.06.2013 та з 01.07.2013 по 13.06.2016 та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, починаючи з 17.01.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова Ольга Йосипівна