Справа № 380/29882/23
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 рокусправа № 380/29882/23
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області та зобов`язати вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.06.2023 №000991/13-01-24-11/ НОМЕР_1 щодо відмови ГУ ДПС у Львівській області в поверненні ОСОБА_1 з бюджету 39107, 50 грн помилково (безпідставно) сплаченого податку на доходи фізичних осіб за результатами звітного (податкового) року, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (код ЄДРПОУ -43968090, адреса: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова подання (висновок, повідомлення) про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суми помилково (безпідставно) сплаченого податку на доходи фізичних осіб з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 39107,50 (тридцять дев`ять тисяч сто сім) грн 50 копійок, згідно квитанції від 31 травня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2 у позивачки виникло в 2011 році, вказане майно у власності перебувало понад три роки, а відтак податкове повідомлення-рішення від 14.06.2023 року №000991/13-01-24-11/ НОМЕР_1 щодо відмови ГУ ДПС у Львівській області в поверненні з бюджету 39 107, 50 грн помилково (безпідставно) сплаченого податку на доходи фізичних осіб за результатами звітного (податкового) року вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 26.12.2023 залишено позов без руху.

Ухвалою суду від 08.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву в якому зазначив, що право власності за позивачем на вищевказану квартиру було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2022 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, номер запису про право власності: 301099870, підстава для державної реєстрації права власності - рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.06.2023 року у справі №462/2391/21, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зазначає, що у постанові від 10 серпня 2023 року у справі №420/7869/21 Верховним Судом здійснено висновок, що після визначення часток у праві власності на спільне майно у кожного із подружжя виникає нове право - на певну частку у праві спільної часткової власності. Тобто, право спільної сумісної власності, що належало кожному з подружжя, перетворюється на нове право на частку у спільному майні. Судом касаційної інстанції у даній справі підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що з моменту прийняття судом загальної юрисдикції рішення про виділення кожному із подружжя частки у спільній сумісній власності, у позивача припинилося право спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру. Також суди відзначили, що момент виникнення права кожного з подружжя на частку у праві власності визначається з дня державної реєстрації такої частки нерухомого майна за кожним із подружжя.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

На підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2022 ОСОБА_1 відчужено на користь ОСОБА_2 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_3 та отримано дохід у розмірі 782 150 грн.

Позивачкою сплачено 5% податку на доходи з фізичних осіб в сумі 39 107, 50 грн, згідно квитанції 0.0..1 від 31.05.2022.

28.04.2023 позивачка подала до Головного управління ДПС у Львівській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний період 2022 року, де зазначено суму в розмірі 39107,5 грн податку на доходи фізичних осіб з операції купівлі-продажу нерухомого майна, що підлягає поверненню з бюджету за результатами звітного (податкового) року.

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу I, ст. 75, 76, 86 розділу IІ ПК України проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 .

За результатами камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області встановлено, що позивачем не дотримано положення п.172.1 ст.172 ПК України в частині завищення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає поверненню з бюджету за результатами звітного (податкового) року в декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік на 39107,5 грн.

На підставі Акту про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 30 травня 2023 року, ГУ ДПС у Львівській області 14 червня 2023 року прийнято податкове-повідомлення рішення №000991/13-01-24-11/ НОМЕР_1 .

Позивач не погоджується із рішенням контролюючого органу та звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Предметом доказування відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Згідно з підпунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як встановлено судом, Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу I, ст. 75, 76, 86 розділу IІ ПК України проведено камеральну перевірку ОСОБА_1 . За результатами камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області встановлено, що позивачем не дотримано положення п.172.1 ст.172 ПК України в частині завищення суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає поверненню з бюджету за результатами звітного (податкового) року в декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік на 39107,5 грн. На підставі Акту про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 30 травня 2023 року, ГУ ДПС у Львівській області 14 червня 2023 року прийнято податкове-повідомлення рішення №000991/13-01-24-11/.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності у позивачки права на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання у відповідності до п.172.1 ст.172 ПК України.

За правилами пп.43.1, 43.2, 43.3 ст.43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Згідно пп.14.1.115, 14.1.182 п.14.1 ст.14 ПК України, як надміру сплачені грошові зобов`язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, так і помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

У відповідності до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням п.164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2 ст.177 та п.178.3 ст.178 цього Кодексу.

Згідно пп.164.2.4 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями ст.172-173 цього Кодексу.

Порядок оподаткування операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна регламентований ст.172 ПК України.

У відповідності до п.172.1 ст.172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи об`єкт незавершеного будівництва таких об`єктів, земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної ст.121 ЗК України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане таким платником у спадщину.

Дохід від відчуження господарсько-побутових споруд, що розташовані на одній ділянці з житловим або садовим (дачним) будинком та продаються разом з ним, для цілей оподаткування окремо не визначається.

Згідно з абз.1 п.172.3 п.172.3 ст.172 ПК України, дохід від продажу об`єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об`єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону, та зареєстрованої в єдиній базі даних звітів про оцінку.

Приписами п.172.5, 172.8 ст.172 ПК України визначено, що сума податку визначається та самостійно сплачується через банківські установи:

а) особою, яка продає або обмінює з іншою фізичною особою нерухомість, - до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, міни;

б) особою, у власності якої перебував об`єкт нерухомості, відчужений за рішенням суду про зміну власника та перехід права власності на таке майно. Фізична особа зобов`язана відобразити доход від такого відчуження у річній податковій декларації.

Для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об`єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.

Положеннями п.172.4 ст.172 ПК України встановлено, що під час проведення операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності електронної довідки про оціночну вартість такого об`єкта нерухомості або звіту про оцінку, зареєстрованого відповідно до п.172.3 цієї статті, та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору і вносить до Єдиної бази інформацію про ціну договору купівлі-продажу.

Нотаріус щокварталу в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку, подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про посвідчені ним протягом звітного кварталу договори купівлі-продажу (міни) між фізичними особами, включаючи інформацію про ціну таких договорів та розмір сплаченого податку у розрізі кожного договору.

При цьому, особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників регулюються цивільним законодавством.

Так, у відповідності до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.2 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч.3,4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положеннями ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1.07.2004р. за №1952-IV регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Так, згідно із п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд встановив згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 02.03.2011, що управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР №342-Ж-3 оформлено право приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 24 вересня 2005 року між ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 31 травня 2022 року відчужено на користь ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить продавцю на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2021 року у справі №462/2391/21.

При цьому, право власності за позивачем на вищевказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.02.2022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, номер запису про право власності: 46870151, підстава для державної реєстрації права власності - рішення суду від 09 червня 2021 року у справі №462/2391/21, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2021 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області було розірвано шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 вересня 2005 року.

Позивачем не підтверджено наявність запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про те, що майно (спірна квартира) є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1,2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилами ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ч.3 ст.364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Суд вважає за необхідне зазначити, що після визначення часток у праві власності на спільне майно у кожного із подружжя виникає нове право - на певну частку у праві спільної часткової власності. Тобто, право спільної сумісної власності, що належало кожному з подружжя, перетворюється на нове право на частку у спільному майні.

Момент виникнення права кожного з подружжя на частку у праві власності визначається з дня державної реєстрації такої частки нерухомого майна за кожним із подружжя.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.08.2023 (справа № 420/7869/21, провадження № К/990/1469/22).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 набула права власності на 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_3 з моменту її державної реєстрації, тобто з 21.02.2022, оскільки після поділу 1/2 частина вказаної квартири стала окремим об`єктом, яке в подальшому 31.05.2022 реалізувала покупцю ОСОБА_2 , а тому, позивачка під час реалізації зазначеного майна повинена була сплатити відповідний податок, оскільки не дотримано умови щодо перебування такого майна у власності понад три роки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги п.172.1 ст.172 ПК України в частині звільнення від оподаткування податком на доходи фізичних осіб на позивача не поширюються, оскільки позивачем не дотримано умови щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм діючого законодавства суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області та зобов`язати вчинити дії - відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23.09.2024.

СуддяКоморний Олександр Ігорович