Справа № 580/12510/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом засідання штатної комісії з питань надання відстрочок від призову по мобілізації Звенигородського району Черкаської області № 32 від 14.09.2023 в частині, що стосується відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вважає рішення відповідача щодо відмови у наданні відстрочки протиправним.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що позивачу було відмовлено в наданні відстрочки в зв`язку з тим, що він не надав Комісії відомості про проходження військової - лікарської комісії, що унеможливлює визначення ступені придатності до військової служби, копії військово - облікового документу та не уточнив особисті військово - облікові дані.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Вказує, що у разі порушення вимог правил військового обліку може мати наслідком настання відповідальності, однак не може бути підставою для нерозгляду по суті заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта позивача серії НОМЕР_1 , виданим Катеринопілоьстким РСУДМС України в Черкаській області (а. с. 8).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 від 28.07.1991 позивач 04.08.1994 знятий з військового обліку (а.с. 9).

Позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.09.1995, виданим Катеринопільським райвідділом РАГС Черкаської області (а.с. 13).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 10.06.2009 Відділом РАЦС Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14).

Відповідно до медичного висновку Катеринопільської центральної районної лікарні № 70 від 08.11.2019 про дитину-інваліда віком до 18 років, дійсний до 26.05.2027, ОСОБА_3 має статус дитини з інвалідністю віком до 18 років (а.с. 16).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_5 від 10.11.2023, виданим Катеринопільським відділом УСЗН Звенигородської РВА, позивач є законним представником дитини з інвалідністю - ОСОБА_3 (а.с. 15).

Відповідно до довідки відділу реєстрації та муніципальних послуг Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 08.09.2023 № 45 про склад зареєстрованих (задекларованих) у житловому приміщенні (будинку) осіб за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 17).

Згідно з довідкою управління соцзахисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 13.10.2023 № 320 позивач перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 01.10.2023 по дату встановлення інвалідності (а.с.18).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.09.2023 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в зв`язку з утриманням дитини з інвалідністю до 18 років (а.с. 10), направивши заяву засобами поштового зв`язку.

Відповідно до витягу з протоколу штатної комісії з питань надання відстрочок від призову по мобілізації Звенигородського району Черкаської області від 14.09.2023 № 32 за результатом розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову по мобілізації відмовлено в наданні відстрочки, як такому, що не пройшов медичне обстеження для визначення ступеню придатності (а.с. 12).

Листом від 20.09.2023 №1913 відповідач повідомив позивача про прийняте штатною комісією з питань надання відстрочок від призову по мобілізації Звенигородського району Черкаської області рішення про відмову в наданні відстрочки.

Позивач вважаючи, що надав відповідачу всі документи, які підтверджують право на звільнення від призову, однак відповідач протиправно відмовив йому в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернуся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з не проходженням ним військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частини 1 - 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

У частині сьомій статті 1 Закону №2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №2232-Х11 у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Відповідно до статті 28 Закону №2232-Х11 граничний вік перебування у запасі військовозобов`язаних, які мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу - до 60 років, молодшого та старшого офіцерського складу - до 60 років; вищого офіцерського складу - до 65 років.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України. Постановлено мобілізацію провести на території, зокрема, Черкаської області.

Правовий режим воєнного стану неодноразово продовжувався та триває в Україні й дотепер.

Відповідно до статті 39 Закону №3543-ХІІ на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 05.03.1972 року народження, отже не досяг 60 років. Отже позивач є військовозобов`язаним та виконує військовий обов`язок, перебуваючи у запасі, і підлягає мобілізації на військову службу під час мобілізації.

Поряд з цим статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Тобто, саме під час мобілізації військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу, зокрема, чоловіки, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.09.2023, в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в зв`язку з утриманням дитини з інвалідністю до 18 років.

За результатом розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову по мобілізації відмовлено в наданні відстрочки, як такому, що не пройшов медичне обстеження для визначення ступеню придатності (витяг з протоколу від 14.09.2023 № 32).

Факт того, що позивач дійсно являється батьком ОСОБА_3 , 2009 р.н., який являється дитиною з інвалідністю до 18 років, згідно посвідчення серії НОМЕР_6 від 26.12.2019, не заперечується відповідачем.

Тобто відповідач не заперечує, що виховання позивачем сина ОСОБА_3 , 2009 р.н., який є дитиною з інвалідністю до 18 років, є підставою для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу.

Разом із тим, відмовляючи у відстрочці, позивачу було рекомендовано для її отримання уточнити особисті військово - облікові дані по місцю перебуванні на військовому обліку, пройти комісію для визначення ступені придатності до військової служби та подати документи до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по місцю перебування на військовому обліку смт Катеринопіль ) з оригіналами документів (нотаріально завіреними копіями), які дають право на відстрочку.

Як зазначено вище, відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається військовозобов`язаним, тобто особам, які проходять військову службу у запасі.

Водночас відповідно до статті 27 Закону №2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.

Згідно статті 33 Закону №2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього врегульовані статтею 37 №2232-XII.

Згідно з ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби.

Отже необхідною умовою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є перебування особи на військовому обліку як військовозобов`язаної.

Відповідно до ч. 8 ст. 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487).

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п. 5 Порядку № 1487 з метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).

Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.

Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 23 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно з пп. 8 п. 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, відповідно до п. 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу визначає Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402).

П. 1.1 глави 1 розділу I Положення № 402 встановлює, що це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.

Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п. 1.2. глави 1 розділу I Положення № 402).

Відповідно до пункту 3.1 глави 3 розділу II Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_5 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_6 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд першої інстанції вірно вказав, що за змістом вказаних приписів визначення ступеня придатності до військової служби є необхідною умовою для підтвердження перебування позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного та, відповідно, реалізації наданого йому права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років, або для виключення позивача з військового обліку відповідно до статті 37 №2232-XII, внаслідок чого припиняється виконання військового обов`язку.

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_2 від 28.07.1991, позивач 04.08.1994 знятий з військового обліку.

Крім того, позивач до заяви про надання відстрочки додав копію свідоцтва про хворобу №172 від 08.05.2011.

Отже для визначення підстав для взяття позивача на військовий облік як військовозобов`язаного та вирішення питання про надання відстрочки від військової служби під час мобілізації позивач зобов`язаний особисто з`явитись до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки по місцю проживання в АДРЕСА_1 , уточнити особисті військово - облікові дані, пройти комісію для визначення ступеня придатності до військової служби та подати оригінали документів чи їх нотаріально завірені копії, які дають право на відстрочку.

Суд першої інстанції вірно вказав, що позивач вказані дії не вчинив, тому відмовляючи позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з не проходженням ним військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання штатної комісії з питань надання відстрочок від призову по мобілізації Звенигородського району Черкаської області від 14.09.2023 № 32, в частині, що стосується відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , є законним та обґрунтованим, тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів наголошує, що позивача має право на відстрочку від військової служби під час мобілізації, однак реалізації даного права передує законодавчо визначена процедура.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 23.09.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна