Справа № 140/10212/24
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

24 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/10212/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу та заборони вчиняти будь-які дії по проведенню перевірки до набрання рішенням суду у даній адміністративній справі законної сили в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування наказу від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд зупинити дію наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили та заборони вчиняти будь-які дії по проведенню перевірки до набрання рішенням суду у даній адміністративній справі законної сили.

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову обгрунтовано тим, що позивач отримав наказ Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи який прийнятий у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження преференційного походження товарів, митне оформлення яких завершено, доведеної листом Держмитслужби України від 06.06.2024 №15/15-03-01/7/3065, вказано провести документальну невиїзну перевірку дотримання платником податків ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товару за митними деклараціями: UA205140/2024/018044 від 15.03.2024, UA205140/2024/016867 від 11.03.2024, UA205140/2024/016086 від 07.03.2024, тривалістю 2 робочих дні з 24.09.2024 у Волинській митниці.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених і оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки на той час перевірка вже буде проведена, адже починаючи з 24.09.2024 оскаржуваний наказ буде реалізований, тобто вичерпає свою дію виконанням. Таким чином, захист прав та інтересів товариства буде неефективним, оскільки позивачу доведеться оскаржувати вже не наказ на проведення перевірки, а рішення винесені за її наслідками.

Також, очевидними є ознаками протиправності оскаржуваного наказу Волинської митниці, яким призначено проведення документальної невиїзної перевірки, оскільки останній не містить посилання на лист, який надійшов від уповноважених органів іноземних держав (в тому числі його реквізитів) про непідтвердження преференційного походження товарів, митне оформлення яких завершено, а лише містить посилання на лист Держмитслужби України, яким нібито була доведена вказана інформація. Більше того, оскаржуваний наказ навіть не містить інформації про країну, уповноважений орган якої нібито надіслав відповідну інформацію.

Водночас, лист Держмитслужби України не є джерелом інформації та відповідним приводом для проведення документальної невиїзної перевірки, оскільки підставою для проведення перевірки має бути не лист Держмитслужби України, а лист уповноваженого органу іноземної держави.

Враховуючи вищевказане, на думку позивача, у спірному наказі не заначено фактичних підстав, які відповідають приписам пункту 2 частини другої статті 351 МК України, що стали підставою для проведення перевірки.

Крім того, початок проведення документальної невиїзної перевірки не передбачає процедури допуску до перевірки, а тому позивач, не в змозі буде висловити свою незгоду із правомірністю призначення перевірки, до моменту її проведення шляхом недопуску до такої перевірки. При цьому, початок проведення документальної невиїзної перевірки знівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення судом позову ТОВ ПАКУР ТРАНС.

У контексті наведеного, є достатнім і співмірним позовним вимогам забезпечення даного позову шляхом зупинення дії наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС та заборони вчиняти будь-які дії по проведенню перевірки до набрання рішенням суду у даній адміністративній справі законної сили.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Волинською митницею прийнято наказ від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи з 24.09.2024 тривалістю 2 робочих днів.

Крім того, позивачем отримано повідомлення Волинської митниці від 11.09.2024 за №41 про проведення з 24.09.2024 документальної невиїзної перевірки щодо ТОВ ПАКУР ТРАНС з питань дотримання законодавства України з питань митної справи.

У зв`язку із чим, ТОВ ПАКУР ТРАНС звернулось до суду із адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС та одночасно заявило клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу та заборони вчиняти будь-які дії по проведенню перевірки до набрання рішенням суду у даній адміністративній справі законної сили.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування наказу.

За змістом частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини четвертої статті 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

У статті 151 КАС України визначено виключний перелік видів забезпечення позову. Позов може бути забезпечено, зокрема: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд відмічає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього тимчасового судового захисту.

Метою його запровадження є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.12.2010, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Факт допуску до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. А відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірок), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулось допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Крім того, початок проведення документальної невиїзної перевірки не передбачає процедури допуску до перевірки, а тому позивач, не в змозі буде висловити свою незгоду із правомірністю призначення перевірки, до моменту її проведення шляхом недопуску до такої перевірки.

Водночас, в разі скасування судом спірного наказу, реалізація митним органом своїх функцій шляхом проведення невиїзної документальної перевірки може також призвести у майбутньому до порушення прав та інтересів позивача для відновлення яких позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та часу.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини та законодавче регулювання спірних правовідносин, суд погоджується з думкою позивача, що загроза настання для позивача негативних наслідків, що ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів у випадку постановлення рішення у даній справі на користь позивача, є реальною.

Відтак, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача що, враховуючи тимчасовий характер заходів забезпечення позову, може нанести значно більше шкоди для різних учасників цивільних правовідносин ніж ймовірне недотримання позивачем митної дисципліни.

Таким чином, суд дійшов висновку про співмірність вимог заяви про забезпечення позову з обставинам справи, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також, судом враховано, що у постановах від 13.02.2019 та 29.03.2019 у справах №813/112/18 та №0440/5193/18 Верховний Суд висловив правову позицію щодо обґрунтованості вжиття судами заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу про проведення перевірки.

Проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення є нівелюванням зазначеного права платника податку. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу контролюючого органу до ухвалення рішення в адміністративній справі відповідає предмету позову, є співмірним з позовними вимогами та не унеможливлює здійснення відповідачем покладених на нього чинним законодавством функцій та повноважень.

Враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а також враховуючи необхідність ефективного захисту позивачем своїх прав, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та про його часткове задоволення, шляхом зупинення дії наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які дії по проведенню перевірки до набрання рішенням суду у даній адміністративній справі законної сили, оскільки зупинення дії наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС є достатнім і співмірним заходом забезпечення позову, з огляду на предмет та характер спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням перевірки суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС про забезпечення позову, відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС (43005, м. Луцьк, вул. Шопена, 22а, ) про забезпечення позову, задовольнити частково.

Зупинити дію наказу Волинської митниці від 11.09.2024 №268 Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ ПАКУР ТРАНС вимог законодавства України з питань митної справи до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю ПАКУР ТРАНС та Волинській митниці.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ю.Ю. Сорока