Справа № 756/2037/24
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/882/24
Справа № 756/2037/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 , в/ч; e-mail представника: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до інспектора 7 роти 4 батальйону полку-1 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Кукшина Андрія Ігоровича /далі - інспектор поліції Кукшин А.І./ (адреса: 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Управління патрульної поліції в м. Києві (адреса: 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9; e-mail: ), Департаменту патрульної поліції (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; e-mail: ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С ТА Н О В И В:

Рух справи

14.02.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшов вказаний адміністративний позов, за підписом позивача, в якому він просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 104149 від 08.02.2024, складену відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2024 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Зазначена ухвала мотивована тим, що місцезнаходження відповідачів розташоване за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9, що не відносяться до територіальної юрисдикції Оболонського районного суду міста Києва.

06.03.2024 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Оболонського районного суду міста Києва від 26.02.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 13.03.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.03.2024 відповідний позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові, зокрема, вказується, що 08.02.2024 інспектором 7 роти 4 батальйону полку -1 Управління патрульної поліції в місті Києві, старшим лейтенантом поліції Кукшином Андрієм Ігоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1404149 відносно ОСОБА_1 . В оскаржуваній постанові зазначено: «08.02.202024 21:08:50 м. Київ, вулиця Полярна водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування Оболонським районним судом міста Києва від 11.12.2023, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. Стаття, частина статті КУпАП cm. 124. ч. 4».

Позивач звертає увагу суду на те, що ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» чітко визначає перелік підстав за яких поліцейський може зупиняти транспортний засіб. На думку позивача, перевірка документів не є підставою, за якою поліцейський має право зупиняти транспортний засіб. Додаткових підстав для зупинення транспортного засобу передбаченого ч. 1 ст. 35 Законі України «Про Національну поліцію» не було та відповідне рішення інспектором поліції не виносилось, тому і винесена постанова, яка оскаржується, як вважає позивач, є незаконною.

Як стверджується у позові, про те, що позивач був позбавлений права керування транспортним засобом Оболонським районним судом міста Києва, позивач дізнався саме 08.02.2024 коли був зупинений поліцейським ОСОБА_2 .

Зі слів позивача, він не отримував повідомлень про те, що відносно нього розглядається справа у вказаному суді, також до суду позивач не викликався. Відповідно до тимчасового дозволу серії НОМЕР_2 , виданого 02.11.2023, замість посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР м. Конотоп УДАІ УМВС України в Сумській області, зазначено: термін дії тимчасового дозволу відповідно до вимог ст. 265-1 КУпАП не перевищує тримісячного терміну з часу тимчасового вилучення посвідчення водія. Щодо винесеного рішення буде подана апеляційна скарга та заява про поновлення строків.

Також, позивач зауважує, що оскаржувана постанова не містить доказів на який би послався поліцейський розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи оскаржувану постанову.

Щодо правової позиції Департаменту

23.07.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, датований 18.07.2024, за підписом представника Департаменту - Сокирко Г.П. (діє на підставі довіреності), в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 39-42).

Департамент вказує, що відповідно до постанови водій керував автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_4 , за адресою: м. Київ, вул. Полярна, водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Оболонським районним судом м. Києва у справі від 07.12.2023, чим порушила п. 2.а Правил дорожнього руху, затверджених Кабінетом Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Також, у відзиві зазначається, 08.02.2024 о 21:08 здійснюючи патрулювання Оболонського району, було виявлено транспортний засіб, який здійснив порушення правил дорожнього руху, після зупинки транспортного засобу позивача, інспектор представився, назвав причину зупинки.

Під час перевірки документів було виявлено, що позивач (водій) позбавлена права керування строком на 12 місяців постановою Оболонського районного суду у справі № 756/14942/23 від 07.12.2023. Враховуючи те, що адміністративне правопорушення було вчинено 08.02.2024, то строк позбавлення права керування транспортними засобами - не закінчився.

При цьому, зауважується, що 15.03.2024 постановою Київського апеляційного суду було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі № 756/14942/23 та повернуто скаргу особі, яка її подала.

Таким чином, як стверджує відповідач, постанова Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14942/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП станом на момент винесення постанови набрало законної сили.

Разом з тим, у відзиві наголошується, що на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування власників наземних

транспортних засобів.

Як вважає відповідач, оскільки після встановлення особи виявилось, що позивач не має права на керування ТЗ, оскільки був позбавлений права керування рішенням суду строком на 12 місяців, то оскаржувана постанова була винесена правомірно. відповідальність за дії позивача, за вчинені дії передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Таким чином, постанова винесена з дотриманням положень діючого законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

08.02.2024 інспектор 7 роти 4 батальйону полку1 Управління патрульної поліції в місті Києві старший лейтенант поліції Кукшин Андрій Ігорович склав постанову серії ЕНА № 104149 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 16), за змістом якої 08.02.2024 о 21:08, у м. Київ, вул. Полярна, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_4 , будучи позбавленим права керування Оболонським районним судом міста Києва від 11.12.2023, чим порушив п. 2.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

У зв`язку з зазначеним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн.

Позивач не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, вважає оскаржувану постанову незаконною, наголошує, що при позбавлення його права керування не був обізнаний.

При цьому, до матеріалів позову ОСОБА_3 додав копію тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами № 375898 від 02.11.2023, в примітці до якого зазначено, що термін дії тимчасового дозволу не перевищує тримісячного терміну з часу тимчасового вилучення посвідчення водія (а.с. 14-15).

Департамент стверджує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частиною 4 статті 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Оскільки завданням адміністративного судочинства є встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права, для цього КАС України покладає на суд обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (див. постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 480/9736/21, адміністративне провадження № К/990/8645/23).

В силу принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі вжив усі передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Так, як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, постановою Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2023 у справі № 756/14942/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115555910).

Постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2024 у справі № 756/14942/23 у задоволенні клопотання адвоката Хобти С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2023, було відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117915765).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) відповідно до якої поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За визначенням, що міститься у ст. 9 КУпАП, - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

За порушення вказаного порядку особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, 08.02.2024 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номерний знак НОМЕР_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами на один рік (постанова Оболонського районного суду міста Києва від 07.12.2023 у справі № 756/14942/23, у поновленні строку на оскарження якої відмовлено постановою Київського апеляційного суду від 15.03.2024), чим порушив підпункт "а" пункту 2.1 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУАП. Після зупинки працівниками поліції вказаного транспортного засобу, стосовно водія ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн (постанова серія ЕНА № 104149).

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 2 розділу II Інструкції).

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

На виконання своїх посадових обов`язків, працівником поліції зупинено автомобіль, яким керував позивач ОСОБА_1 , та прийнято 08.02.2024 постанову серії ЕНА № 104149 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути.

Пунктом 2 частини другої статті 32 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

За змістом пункту 2.1 Правил дорожнього руху вбачається, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Аналогічні положення закріплені і в ст. 16 Закону № 3353-XII, за змістом якої водій зобов`язаний мати, зокрема, при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позивачем та його представником не надано доказів того, що у ОСОБА_1 є документ, який надавав йому право керувати транспортним засобом станом на день винесення оскарженої постанови - 08.02.2024.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства та вимоги законодавства України суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та правомірність прийняття відповідачем постанови від 08.02.2024 серії ЕНА № 104149 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на відмову у позові судові витрати позивача у справі покладаються на нього ж.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 286-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 4 батальйону полку-1 старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Кукшина Андрія Ігоровича, Управління патрульної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич