Справа № 200/4692/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

23 вересня 2024 року Справа №200/4692/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області у якій позивач просить суд:

Визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо реалізації права позивача на пенсійне забезпечення.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.05.2021 № 37 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Зокрема, ухвалою суду від 13.09.2024 визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку від 25.07.2024 та відмовлено позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду з даним позовом. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

20.09.2024 від позивача, на адресу суду, було надано заяву про поновлення процесуального строку у якій позивач вказує, що її позовні вимоги підлягають розгляду в межах шестимісячного строку. Вказує, що у позивача не має інших поважних причин, крім зазначених. Просить суд з власної ініціативи виправити описки, помилки, допущені в ухвалі від 13.09.2024 щодо не зазначення, що без руху залишено позовну заяву в частині розгляду вимог за межами шестимісячного строку, тобто з 11.02.2021 до 08.01.2024.

Надаючи оцінку поданій заяві, суд вказує наступне.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Із змісту даних норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав чи повинен був дізнатися, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах позову докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.05.2021 № 37 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, а також просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.02.2021 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

За таких обставин слід зазначити про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом (сплинув 07.11.2021), не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Також судом встановлено, що 08.12.2023 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, повідомлено позивача щодо прийнятого рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 37 від 07.05.2021 про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, шестимісячний строк звернення позивача до суду із позовом про призначення пенсії сплив також 08.06.2024.

Однак, позовна заява подана до суду - 09.07.2024, тобто із пропуском строку звернення до суду, тобто понад шестимісячний строк, встановлений ч.2 ст.122 КАС України, для звернення з позовом до суду.

Щодо доводів представника позивача про те, що дії пенсійного органу є триваючим порушенням, то суд вказує на таке.

Позивач фактично оскаржує рішення про відмову в призначенні їй пенсії: від 07.05.2021, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за результатом розгляду заяви позивача, про що повідомлено листом від 08.12.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Суд вказує, що рішення про відмову в призначенні від 07.05.2021 є окремим актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, яке прийнято на виконання його владних управлінських функцій, стосується прав або інтересів позивача, та дія яких вичерпується їх виконанням (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Представник позивач в позовній заяві фактично визнає, що отримавши лист Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.12.2023, який чітко вказує на результат розгляду заяви позивача та про прийняте відповідачем рішення. Позивач в розумний строк після отримання вказаного листа не звертався до суду для захисту своїх порушених прав.

Щодо зазначених позивачем правових позицій Верховного Суду, викладених в постанові від 16.07.2024 у справі № 460/11267/23, то суд вважає, що вказане рішення не є релевантним джерелом під час розгляду цієї справи, оскільки стосуються інших обставин.

Так, в зазначеній справі № 460/11267/23, яка перебувала на розгляді Верховного Суду, позивач не отримувала пенсію через дії та рішення відповідача пов`язані із реалізацією позивачкою її права на призначення пенсії за віком як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-XII.

Суд не приймає посилання позивача на висновки Верховного Суду у справі № 460/11267/23 (постанова від 16.07.2024), оскільки у справі №200/4692/24 позивачу на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі № 340/4151/24 від 03.07.2024, яке набрало законної сили 03.08.2024, заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 розглянуто та рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області від 06.08.2024 № 37 ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 27.02.2024. А отже обставини у вказаних справах не є тотожними.

Суд вказує, що триваюче правопорушення характеризується, як було зазначено вище, перебуванням надалі у стані безперервного продовження цих дій, що є правопорушенням (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Таким чином, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії не може вважатись триваючим правопорушенням.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 23.01.2023 у справі №202/6189/16-а(2-а/0202/187/2016), від 30.08.2022 у справі №460/2982/21, від 26.10.2022 у справі №808/1735/18

Тобто, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання рішення, листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, від 26.05.2021 у справі №320/1778/20.

Суд відмічає, що оскаржуване, на думку позивача, порушення не можна вважати триваючим, оскільки, триваючим порушенням є порушення, пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою та припиняється виконанням регламентованих обов`язків. Відповідач свої обов`язки щодо розгляду питання призначення пенсії виконав.

Так, як встановлено судом, позивач зверталась 23.11.2023 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо з`ясування підстав не призначення пенсії, відповідь на яку отримала лист ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.12.2023, яким повідомлено позивача щодо прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 37 від 07.05.2021 про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, перебіг встановленого шестимісячного строку звернення позивача до суду з позовними вимогами слід обраховувати з дати отримання оскаржуваного рішення, яким позивача повідомлено про прийняття такого рішення.

У той же час, триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.01.2023 у справі №202/6189/16-а, в якій Суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Втім, жодного обґрунтування неможливості оскаржити рішення від 07.05.2021 у встановлений КАС України шестимісячний строк з посиланням на обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, позивач не наводить.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач у позовній заяві зазначає, що строк звернення до суду пропущено у зв`язку з введенням воєнного стану на території України.

Згідно зі ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Крім того, питання здійснення правосуддя в умовах воєнного стану регламентовано ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, відповідно до якої правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України (ч.1 ст.26).

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст.26 Закону №389-VIII).

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України, Рада Суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, в яких зазначено виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану (п.6).

Верховний Суд в ухвалі від 01.08.2022 по справі №802/118/17-а наголосив, що посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло та обумовило пропуск строку.

Суд зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження неможливості своєчасного звернення до суду з даним позовом через воєнний стан, а лише посилання на запровадження воєнного стану саме по собі не є достатньою підставою для поновлення пропущеного строку без надання обґрунтування того, яким чином запровадження воєнного стану вплинуло на можливість своєчасного звернення до суду.

Зі змісту заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом не слідує, що позивач мав обмеження для пересування, електронного зв`язку, тощо, які б унеможливили чи ускладнили звернення позивача з цим позовом у встановлений кодексом строк, що вказує на те, що між пропуском строку звернення до суду і введенням воєнного стану відсутній безпосередній та прямий причинний зв`язок. Доказів на підтвердження того, що введення воєнного стану вплинуло на обов`язок позивача своєчасно звернутися до суду з позовом, заява про поновлення строку звернення до суду також не містить.

Окрім того, суд зазначає, що позивач:

- 23.11.2023 зверталась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо з`ясування підстав не призначення пенсії;

- 27.02.2024 зверталась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- у червні 2024 було ініційовано звернення до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою, якою позивач просила визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.03.2024 № 37 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в частині висновків щодо необхідного віку для призначення пільгової пенсії за Списком № 1, та відмови в призначенні пенсії, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 27.02.2024 відповідно до п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Отже, позивач, незважаючи на введення воєнного стану, мала змогу звернутися як до пенсійного органу, так і до суду з позовними заявами.

Також суд вказує, що відсутність у позивача юридичної освіти чи необізнаність з нормами законодавства мають суб`єктивний характер та не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку.

Суд звертає увагу позивача на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

За приписами ч.1 та 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Позивачем таку заяву на виконання ухвали суд від 13.09.2024 не було надано.

Відповідно до ч.2 ст.121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За наведених обставин, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне продовжити останньому строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня отримання цієї ухвали.

Керуючись статтями 121, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Процесуальний строк, встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024, у справі № 200/4692/24 - продовжити на 5 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням у ній підстав, відмінних від наведених у заяві від 25.07.2024, для поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Повний текст ухвали складено 23.09.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає та відповідно до ч.2 ст. 256 КАС України набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.В. Шинкарьова