Справа № 520/13355/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р. Справа № 520/13355/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., повний текст складено 12.08.24 по справі № 520/13355/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії (01.02.2024) протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів (перерахованої пенсії) ОСОБА_1 з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії (01.02.2024) згідно Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", ч.2 ст.55 Закону України від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів (перерахованої пенсії) є протиправними та порушують його права.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії (01.02.2024). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів (перерахованої пенсії) ОСОБА_1 з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії (01.02.2024) згідно Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", ч.2 ст.55 Закону України від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року та прийняти постанову, якою відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у січні 2024 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 по справі №520/9497/23, яке набрало законної сили 26.12.2023, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% грошового забезпечення з 01.04.2019 із врахуванням показників додаткових видів грошового забезпечення, які зазначені в довідці ГУ ДФС у Харківській області №43-20-97-08-48 від 18.05.2021 року. За період з 01.04.2019 по 31.01.2024 нараховано різницю в пенсії на загальну суму 75433,95 грн, яку внесено до Реєстру судових рішень. У перерахованому розмірі пенсія виплачується з 01.02.2024 року. Вказує, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Звертає увагу, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Стверджує, що нараховані пенсійні виплати позивачу здійснювались і здійснюються своєчасно, у відповідності до норм та вимог чинного законодавства. Рішеннями суду зобов`язань щодо здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу, на головне управління не покладено. Зауважує, що виплата коштів на виконання рішень суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Наголошує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таким умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати; 3) затримка виплати доходів, один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги. Вважає, що для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів, відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, немає підстав.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 року без змін. Зазначає, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Вказує, що проблеми відсутності бюджетних коштів на виконання рішень судових органів, на які посилається у скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, не пов`язане в правовою природою позову про виплату компенсації втрати частини доходів (перерахованої пенсії), згідно Закону №2050-ІІІ, ч.2 ст.55 Закону №2262-XII та Порядку №159.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №520/4668/22, яке набрало законної сили 11.10.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій ГУ ДФС у Харківській за №43-20-97-08-47 від 18.05.2021 року, включаючи усі вказані у цій довідці додаткові види грошового забезпечення а саме: посадовий оклад - 7890,00 грн, оклад за військовим ( спеціальним) званням (підполковник) - 1410,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) - 4185,00 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (15%) - 1183,00 грн, премія (10%) -789, 00 грн (загалом - 15 457,50 грн), починаючи з 01.04.2019 року; здійснити виплату недоплаченої частини перерахованої, згідно довідки від 18.05.2021 №43-20-97-08-47, пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, за період з 01.04.2019.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №520/9497/23, яке набрало законної сили 26.12.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% грошового забезпечення з 01.04.2019 із врахуванням показників додаткових видів грошового забезпечення, які зазначені в довідці ГУ ДФС у Харківській області №43-20-97-08-48 від 18.05.2021 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.03.2024 №7219-5348/К-08/8-2000/24 пенсійне забезпечення ОСОБА_1 в розмірі, визначеному рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі № 520/9497/23, виплачується позивачу з 01.02.2024.

20.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про проведення нарахування і виплати відповідної суми компенсації втрати частини доходів з моменту призначення пенсії у зв`язку з порушенням відповідачем строків її виплати.

Листом від 20.03.2024 №8370-6052/К-02/8-2000/24 позивача повідомлено, що зобов`язань щодо нарахування та виплати втрати частини грошових доходів на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рішеннями суду у справах №520/4668/22 та №520/9497/23 не покладено.

Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що тривале не нарахування пенсії за минулі періоди відбулося з вини відповідача, а фактична виплата проведена лише після набрання законної сили судовим рішенням, а не з моменту виникнення у позивача права на підвищення пенсії, тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі по тексту Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні норми також викладені у Порядку №159.

Відповідно до п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Зі змісту вказаних норм випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вказані вище висновки щодо правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 12.09.2024 року у справі №240/18489/23, від 12.09.2024 року у справі №400/5837/23, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Як зазначено вище, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №520/4668/22, яке набрало законної сили 11.10.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці, виданій ГУ ДФС у Харківській за №43-20-97-08-47 від 18.05.2021 року, включаючи усі вказані у цій довідці додаткові види грошового забезпечення а саме: посадовий оклад - 7890,00 грн, оклад за військовим ( спеціальним) званням (підполковник) - 1410,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) - 4185,00 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці (15%) - 1183,00 грн, премія (10%) -789, 00 грн (загалом - 15 457,50 грн), починаючи з 01.04.2019 року; здійснити виплату недоплаченої частини перерахованої, згідно довідки від 18.05.2021 №43-20-97-08-47, пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, за період з 01.04.2019.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №520/9497/23, яке набрало законної сили 26.12.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% грошового забезпечення з 01.04.2019 із врахуванням показників додаткових видів грошового забезпечення, які зазначені в довідці ГУ ДФС у Харківській області №43-20-97-08-48 від 18.05.2021 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.03.2024 №7219-5348/К-08/8-2000/24 вбачається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №520/9497/23 головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019. За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.04.2019 по 31.01.2024, виплату буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України. З 01.02.2024 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

Також, в листі від 20.03.2024 №8370-6052/К-02/8-2000/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що з 01.02.2024 пенсія позивача виплачується згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі №520/9497/23. Зобов`язання щодо нарахування компенсації втрати частини доходів відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 за рішеннями суду у справах №520/4668/22 та №520/9497/23 відсутні.

Колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не впливають на спірні правовідносини посилання відповідача на те, що рішеннями Харківського окружного адміністративного суду у справах №520/4668/22 та №520/9497/23 зобов`язань щодо здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу, на головне управління не покладено, оскільки право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Враховуючи, що позивач набув право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії (01.02.2024), дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, є протиправними.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про те, що нараховані пенсійні виплати позивачу здійснювались і здійснюються своєчасно, у відповідності до норм та вимог чинного законодавства, колегія суддів звертає увагу, що не нарахування пенсії за минулі періоди відбулося з вини відповідача, а фактична виплата проведена лише після набрання законної сили судовими рішеннями, а не з моменту виникнення у позивача права на підвищення пенсії, тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги відповідача вказують на помилкове сприйняття положень Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та вільне тлумачення обставин справи на користь відповідача.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі № 520/13355/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко