Справа № 440/3201/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 р. Справа № 440/3201/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2024, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 20.05.24 у справі № 440/3201/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі за текстом також відповідач, ГУ ПФУ в Чернівецькій області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування при розрахунку пенсії позивача норм статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці";

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до підземного стажу періоди роботи: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022;

- здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дати призначення пенсії, тобто з 25.08.2022.

Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року та від 16 квітня 2024 року в якості третіх осіб залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо незарахування до підземного стажу ОСОБА_1 періодів роботи: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.03.1991.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до підземного стажу ОСОБА_1 періоди роботи: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.03.1991 та здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду з дня її призначення - 25.08.2022.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484 гривні 48 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, розрахунок стажу позивачу проведено згідно з вимогами чинного законодавства.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та треті особи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 440/8534/22 позивачу призначено пенсію за віком, однак під час її обчислення відповідачем не зараховано до підземного стажу позивача періоди роботи з 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 з підстав відсутності в Державному реєстрі застрахованих осіб відомостей про сплату за позивача страхових внесків за ці періоди.

У відповіді на запит № 2400-1702-8/49100 від 27.11.2023 відповідач повідомив, що до підземного стажу роботи позивача не зараховано деякі періоди, внаслідок чого його підземний стаж становить менше 15 років. Крім того, відповідач зазначив, що рішення суду не містить зобов`язань щодо призначення пенсії, виходячи з норми статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Позивач не погодився з незарахуванням спірних періодів його трудової діяльності до пільгового страхового стажу під час призначення пенсії та оскаржив такі дії до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за наявності записів у трудовій книжці позивача відповідач протиправно не зарахував на підставі відомостей її записів спірні періоди роботи ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року, № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами дослідження поданих позивачем для призначення пенсії документів пенсійним органом проведено обчислення його страхового стажу та визначено, що такий стаж становить 14 років 0 місяців 0 днів.

У цій справі спірним є питання правомірності незарахування відповідачем до пільгового (підземного) стажу позивача періодів його роботи з: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 з мотивів відсутності відомостей про сплату роботодавцями ОСОБА_1 страхових внесків за ці періоди.

Надаючи правову оцінку цим доводам відповідача, колегія суддів ураховує, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 11.03.1991 наявні відомості про його трудову діяльність на підземних роботах з повною зайнятістю (повний робочий день) з 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022.

Так, записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.03.1991 підтверджено, що ОСОБА_1 :

- з 01.09.1987 по 16.02.1991 навчався в Професійно-технічному училищі № 83;

- з 11.03.1991 прийнятий підземним учнем гірничоробочого з повним робочим днем під землею Ордена Леніна шахта "Гірська" виробничого об`єднання "Первомайськвугілля" (з 14.11.996 перейменовано у державне відкрите акціонерне товариство шахта "Гірська" дочірнє підприємство державної холдингової компанії "Первомайськвугілля", з 29.05.2003 реорганізоване у структурний підрозділ шахта "Гірська" Державне підприємство "Первомайсьвугілля", з 01.02.2016 реорганізоване у відокремлений підрозділ "Гірська" Державного підприємства "Первомайсьвугілля" Міністерства вугілля промисловості України);

- з 03.06.1991 направлений до УКК на курси гірників підземних;

- з 24.06.1991 направлений з курсів для проходження виробничої практики підземним учнем гірноробочого з повним робочим днем під землею;

- з 05.07.1991 після закінчення курсів переведений підземним гірноробочим 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 03.12.1996 по 18.03.1998 проходив строкову службу в лавах Збройних Сил;

- з 01.05.1998 по 17.06.1998 працював охоронцем ЗАТ "Луганськшахтостройіндустрія" Первомайського заводу будматеріалів;

- з 06.02.2003 по 05.01.2006 працював сторожем 2 класу в Первомайській РЕС;

- з 06.02.2006 по 24.12.2006 перебував на обліку в Первомайському міському центрі зайнятості;

- з 25.12.2006 працював машиністом електровоза підземного 3 розряду з повним робочим днем під землею у відокремленому підрозділі шахти "Карбоніт" ДП "Первомайсьвугілля";

- з 01.04.2008 присвоєно 4 розряд машиніста електровоза підземного з повним робочим днем під землею;

- з 22.12.2010 переведений гірноробочим підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею;

- з 16.11.2021 переведений машиністом електровоза 4 розряду з повним робочим днем від землею.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наявності записів у трудовій книжці позивача відповідач протиправно не зарахував на підставі відомостей її записів спірні періоди роботи ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу.

За доводами відповідача спірні періоди не зараховано до стажу позивача з огляду на відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за вказаний період.

Проте відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за такі періоди не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію.

Так, з огляду на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, колегія суддів зазначає, що за змістом зазначених норм Закону № 1058-IV обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника і відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії, а тому позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Фактично, внаслідок невиконання роботодавцями позивача обов`язку зі своєчасного подання звітності (відомостей) про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), чи їх сплати, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час служби, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Підсумовуючи викладене, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства, якими врегульовані спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до підземного стажу періодів роботи: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 пенсійний орган діяв у порушення критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

З метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням приписів частини 2 статті 9 КАС України, суд першої інстанції обґрунтовано і законно визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до підземного стажу позивача періодів роботи: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.03.1991 та зобов`язав відповідача зарахувати до підземного стажу позивача періоди роботи: 11.03.1991 - 04.07.1991; 05.07.1991 - 26.07.1993; 25.12.2006 - 21.12.2010; 22.12.2010 - 15.11.2021; 16.11.2021 - 31.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.03.1991, а також здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду з дня її призначення.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 440/3201/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова