Справа № 675/1317/24
Суддя: Янішевська О. С.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1317/24
Провадження № 2-а/675/15/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р.Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Беліци М. О.,

з участю представника позивача адвоката Кучерука Т. М.,

представника відповідача Гладкоскок С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10 серпня 2024 року серії ЕНА № 2802756,

У С Т А Н О В И В :

26 серпня 2024 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10 серпня 2024 року серії ЕНА № 2802756, який мотивований тим, що 10 серпня 2024 року на місці безпідставної зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 отримав копію постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2802756, винесену 10 серпня 2024 року о 23 годині 08 хвилин 23 секунди інспектором відділу поліцейської діяльності № 2 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_2 . Згідно вказаної постанови 10 серпня 2024 року о 22 годині 59 хвилин 05 секунд у м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Миколи Микитюка, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 31029», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Ізяславським районним судом Хмельницької області постановою від 15 липня 2024 року в справі № 675/845/24, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху. Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. Позивач вказує, що з винесеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає, що посадові особи при складанні оскаржуваної постанови допустили грубі порушення та не дослідили усіх обставин справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. ОСОБА_1 зазначив, що він 10 серпня 2024 року, рухаючись по вул. Миколи Микитюка в м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області автомобілем марки «ГАЗ 31029», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , побачив, що позаду нього рухається автомобіль патрульної поліції, яким за допомогою спецсигналів було здійснено вимогу про негайну зупинку, яку водій ОСОБА_1 виконав. Позивач посилається на те, що всупереч вимог п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції не проінформував водія про причини зупинки, а відразу почав вимагати посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб, та лише після вимоги ОСОБА_1 повідомити причини зупинки повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито не працює задня права фара керованого ним автомобіля. ОСОБА_1 , вважаючи зупинку безпідставною, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, спричиненого діями працівників поліції, здійснив заходи щодо перевірки технічного стану фар, вимкнувши та увімкнувши фари, обійшов автомобіль і пересвідчився у справній роботі фар. Позивач вважає, що інших доводів, які б підтверджували законність зупинки, поліцейські не навели, натомість продовжили вимагати у ОСОБА_1 посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Після отримання від позивача посвідчення водія, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2024 року в справі № 675/845/24, після чого інспектором відділу поліцейської діяльності № 2 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_2 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2802756 та у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія, що позивач вважає незаконним, оскільки не отримав тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. Позивач вважає, що під час винесення постанови було порушено його право на захист. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що працівниками поліції не було прийнято до уваги, що постанова Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2024 року в справі № 675/845/24 була оскаржена в апеляційному порядку. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10 серпня 2024 року серії ЕНА № 2802756, провадження в справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказав, що працівники поліції діяли всупереч діючому законодавству, в останнє судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Представник позивача адвокат Кучерук Т. М. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Гладкоскок С. В. у судовому засіданні просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки постанова винесена законно.

Суд, допитавши позивача, вислухавши позиції представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2802756 від 10 серпня 2024 року, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 10 серпня 2024 року о 22 годині 59 хвилин 05 секунд у м. Ізяславі по вул. Миколи Микитюка буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 31029», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Ізяславським районним судом Хмельницької області 15 липня 2024 року в справі № 675/845/24, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху, його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначених нижче правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі водіями транспортних засобів.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 1061, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 1162, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті1241, 125,частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року із змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції є уповноваженим органом (посадовою особою), які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, щодо порушень частин першої, другої, третьої, п`ятої, шостої, восьмої, десятої і одинадцятої статті 121, частинами першою, другою і четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи, вирішуються у порядку адміністративного судочинства за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом, що цілком узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 19 та ч. 1 ст. 25 КАС України.

Таким чином, суд при розгляді позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення по справі керується нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліції;

2) територіальні органи поліції.

Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У Постанові КАС ВС від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а (№ в ЄДРСР 86636182) висловлена правова позиція про те, що державні інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином відповідачем у даному позові має бути територіальний орган поліції як юридична особа публічного права.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За вимогами п. 9 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається Кодексом України про адміністративні правопорушення ), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до п. 1, 2 розділу ІV Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п. 5 розділу ІV Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

ОСОБА_1 не заперечує того, що 10 серпня 2024 року о 22 год. 59 хв. він керував транспортним засобом у м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Миколи Микитюка, буд. 6, транспортним засобом «ГАЗ 31029», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У п. 2.1.а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивач посилається на те, що він оскаржив в апеляційному порядку постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2024 року в справі № 675/845/24, а тому вона не набрала законної сили.

Судом досліджено відзив відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та додані відеоматеріали.

Крім того, судом досліджені матеріали справи № 675/845/24, з яких встановлено, що 15 липня 2024 року була винесена постанова, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних праопорушень, передбачених ст. ст. 122-2,130 ч. 1, 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. У матеріалах вказаної справи наявна особиста заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, надання їх копій, включаючи відеозапис, та копії постанови. З матеріалами справи ОСОБА_1 був ознайомлений, копії матеріалів, відеозапису та постанову отримав 31 липня 2024 року, що підтверджується особистим запиисом та підписом позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний з винесеною в справі № 675/845/24 15 липня 2024 року постановою, з накладеним стягненням та достовірно знав, що постанова набрала законної сили.

Дійсно, 13 серпня 2024 року адвокатом Кучеруком Т. М., договір з яким про надання правової допомоги був укладений 06 серпня 2024 року, була подана апеляційна скарга на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2024 року в справі № 675/845/24, однак вказана скарга була подана з пропуском строків оскарження, зазначених у постанові, тому разом зі скаргою було подане клопотання адвоката про поновлення строку на оскарження.

Проаналізувавши наведені норми та надані суду докази, суд зауважує, що на момент винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2802756 від 10 серпня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у АДРЕСА_1 .

На відеозаписі зафіксовано, що поліцейським після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 повідомлено причини зупинки, після чого проведено перевірку транспортного засобу та водія.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції згідно п. 4 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» роз`яснив ОСОБА_1 права, визначені у статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виконав вимоги п. 9 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», та надав можливість зателефонувати адвокату, однак від здійснення такого дзвінка відмовився сам ОСОБА_1 .

З відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 було вилучене посвідчення водія, що відповідає вимогам розділу ХІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Суд звертає увагу, що за вимогами п. 3 розділу ХІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл (додаток 9) на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення.

В даному випадку постанова судом винесена та набрала законної сили, тому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом поліцейським не видавався.

Відтак суд приходить до висновку, що дії позивача були вірно кваліфіковані за ст. 126 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Сума штрафу відповідає санкції ст. 126 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи суду не було надано жодних доказів протиправності дій інспектора відділу поліцейської діяльності № 2 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта ОСОБА_2 , які мали місце 10 серпня 2024 року у м. Ізяславі Шепетівського району Хмельницької області по вул. Миколи Микитюка та які пов`язані із складанням постанови серії ЕНА № 2802756 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 71, 286, 241-245, 246, 250, 251, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання АДРЕСА_2 ) до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (місце знаходження 29017 м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 7, ), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 серпня 2024 року серії ЕНА № 2802756 залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2802756, винесену інспектором відділу поліцейської діяльності № 2 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом ОСОБА_2 10 серпня 2024 року про накладення штрафу у сумі 20400 грн. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Янішевська