Справа № 400/12335/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 р. № 400/12335/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005,
проскасування податкових повідомлень-рішень від 31.12.21 № 0-1409, № 0-1409, № 0-1409, № 0-1409, № -1409, № 0-1409,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.12.2020 року № 0-1409 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», по періодам 2019 рік в сумі 58822,61 грн; від 31.12.2020 року № 0-1409 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», по періодам: 2019 рік в сумі 25129,81 грн; від 31.12.2020 року № 0-1409 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», по періодам 2019 рік в сумі 4978,39 грн; від 31.12.2020 року № 0-1409 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», по періодам 2019 рік в сумі 22772,60 грн; від 31.12.2020 року № -1409 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від зем`ельної ділянки», по періодам 2019 рік в сумі 174589,97 грн; від 31.12.2020 року № 0-1409 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», по періодам 2019 рік в сумі 66976,65 грн.

Ухвалою від 09.12.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення сформовані контролюючим органо з порушенням норм ПК України. Кім того, позивач вже оскаржував виставлені на його ім`я податкові повідомлення-рішення щодо нарахування йому податок на нерухоме майно, відмінне від зем`ельної ділянки на ті ж самі земельні ділянки. Рішеннями судів першої та апеляційної інстанції рішення контролюючого орану скасовано.

Ухвалою від 23.09.2024 року суд замінив відповідача у справі Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на його правонаступника Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ; далі відповідач, ГУ ДПС).

Відповідач відзив на адміністратиний позов не надав.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивачем у 2016 році були придбані наступні об`єкти нерухомого майна:

- нежитлові будівлі загальною площею 1605 кв. м., в тому числі: будівля охорони, цегла, зазначеної на плані за літерою «А» площею 9,7 кв.м, Майстерня загального призначення, вапняк, зазначеного на плані літерою «Ф» площею 1467,9 кв.м, будіщія кузні, бут, зазначеної на плані літерою «У» площею 82,8 кв.м., будівля зварювального цеху, зазначеного на плані літерою «X», площею 44, кв.м.;

- нежитлові будівлі загальною площею 602,2 кв. м., що складається з будівлі спец цеху, вапняк, зазначеної на плані за літерою «Т»;

- нежитлові будівлі загальною площею 4183,8 кв. м., в тому числі: будівля СТОТ з адмін. корпусом, з/б плити, зазначеної на плані за літерою «Р» площею 3638,1 кв.м, підстанція, вапняк, зазначеного на плані літерою «С» площею 22,6 кв.м;

- нежитлові будівлі загальною площею 545,7 кв. м., в тому числі: боксів гараж, з/б плити, зазначеної на плані за літерою «О» площею 347,1кв.м, приміщення АТП, цегла, зазначеного на плані літерою «П» площею 198,6 кв.м;

- нежитлові будівлі загальною площею 119,3 кв. м., в тому числі: Мийка СТОА, цегла, зазначеної на плані за літерою «М» площею 94,2 кв.м, будівля зварювального цеху СТОА, цегла, зазначеного на плані літерою «Н» площею 25.1 кв.м;

- нежитлові будівлі загальною площею 1409, кв. м., в тому числі: будівля СТОА, цегла, зазначеної на плані за літерою «І» площею 494,8 кв.м, склад ПММ, цегла, зазначеного на плані літерою «З» площею 73,4 кв.м, будівля СТОА, цегла, зазначеної на плані літерою «К» площею 841,4 кв.м.

Згідно інформації, що міститься у правовстановлюючих документах на нерухоме майно, інформації Державного реєстру нерухомого майна, інформації Арбузинського БТІ та Кавунівської сільради Арбузинського району Миколаївської області, перелічені вище об`єкти нерухомого майна за рішенням Кавунівської селищної ради передано у власність Відкритого акціонерного товариства «Арбузинська райагропромтехніка».

За даними Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основними видами діяльності ВАТ «Арбузинська райагропромтехніка» були код КВЕД 29.32.4 ремонт, технічне обслуговування і монтаж інших машин та устаткування для сільського та лісового господарства; код КВЕД 29.56.6 ремонт і технічне обслуговування машин та устаткування спеціалізованого призначення.

В ході ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ВАТ «Арбузинська райагропромтехніка» до складу ліквідаційної маси банкрута входили також - комплекс будівель та споруд сільхозпризначення, яке реалізовувалися ліквідатором частками третім особам.

31.12.2021 року ГУ ДПС винесено податковіповідомлення-рішення № 0-1409, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 58822,21 грн; № 0-1409, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 25129,81 грн; № 0-1409, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 4978,39 грн; № 0-1409, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 22772,60 грн; № -1409, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 174589,97 грн; № 0-1409, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 66976,65 грн.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

За змістом пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України (далі та раніше за текстом ПК України), ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп. 12.1.2 п. 12.1. ст. 12 ПК України, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Як передбачено п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1. п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Відповідно до пп. 12.3.3, 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно пп. 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 ПК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Пункт 12.5. ст. 12 ПК України встановлює, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

У відповідності до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У відповідно до п. 30.1 ст. 30 ПК України, податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст. 30 ПК України).

Пунктом 72 Закону України від 24.12.2015 року № 909-VІІІ змінено правове регулювання у ст. 266 ПК України, зокрема зміни стосувались об`єктів, які не підлягають оподаткуванню цим податком (підпункт 266.2.2), порядку встановлення пільг (підпункт 266.4.2), ставки податку (підпункт 266.5.1), обчислення суми податку (266.7.2), порядку сплати податку (підпункт 266.5.9).

Виходячи із системного тлумачення норм Податкового кодексу України законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У розумінні пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Крім того, у пп. 14.1.235 ст. 14 ПК України визначено, що визначення сільськогосподарського товаровиробника виключно для цілей глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV цього Кодексу «Спеціальні податкові режими», до якої віднесено четверту групу сільськогосподарські товаровиробники, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Таким чином, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, застосовується виключно для цілей глави розділу XIV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», що прямо визначено самим пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

З системного аналізу правових норм слідує, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ «Податок на майно».

Відповідно до пп. 5.2, 5.3 ст. 5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу; інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» від 18.01.2001 року № 2238-ІІІ передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

В наведеному вище визначенні відсутній поділ сільськогосподарських товаровиробників на фізичних та юридичних осіб.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 року № 575-VІ, виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

В силу вимог пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) «Будівлі для культової та релігійної діяльності» належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Отже, на підставі вищевикладеного, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Висновок аналогічного характеру викладено у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 року у справі № 820/3706/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 власник нерухомого майна, що належало та створено підприємством з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, з відповідним цільовим призначенням.

Право власності на зазначене майно набуто ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу.

Позивач з моменту набуття права власності на будівлю зерноскладу використовує її в сільськогосподарській діяльності.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 31.12.2020 року № 0-1409, від 31.12.2020 року № 0-1409, від 31.12.2020 року № 0-1409, від 31.12.2020 року № 0-1409, від 31.12.2020 року № -1409, від 31.12.2020 року № 0-1409.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 3532,70 грн (три тисячі п`ятсот тридцять дві гривні 70 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.09.2024 року.

Суддя О.В. Малих