Справа № 480/3246/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Справа № 480/3246/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/3246/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, військова частина) у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 1751 від 06.09.2023 в частині, що стосується позивача;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення (щомісячну премію, додаткову винагороду) за період з 06.05.2023 по 18.05.2023 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що 18.03.2024 під час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 , дізнався про проведення військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, а також про прийняття наказу № 1751 від 06.09.2023 щодо застосування дисциплінарного стягнення та позбавлення виплат у зв`язку із самовільним залишенням військової частини у період з 06.05.2023 по 18.05.2023.

ОСОБА_1 наголосив на тому, що у вказаний період військову частину не залишав, був присутнім на усіх шикуваннях та виконував бойові завдання, на підтвердження чого надав пояснення військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у яких останні зазначають про те, що позивач протягом травня 2023 року не залишав розташування військової частини НОМЕР_1 та виконував бойові завдання.

Крім того, позивач зауважив на тому, що кримінальне провадження за самовільне залишення військової частини не відкривалось, відомості про таке провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відсутні.

Ухвалою суду від 23.04.2024, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/3246/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для поданні заяв по суті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, у відзиві військова частина НОМЕР_1 зазначила, що 06.05.2023 від командира другого стрілецького батальйону надійшла доповідь про факт самовільного залишення військової частини без зброї низкою військовослужбовців, в тому числі і позивачем.

За результатами службового розслідування було встановлено, що зокрема ОСОБА_1 , у період з 06.05.2023 по 18.05.2023, був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яку залишив самовільно. У наданих поясненнях, позивач зазначив, що причиною його відсутності стала необхідність відпочинку у зв`язку з небезпекою у місці розташування підрозділу.

На підставі висновків акту службового розслідування, 06.09.2023 прийнято наказ № 1751, яким за самовільне залишення військової частини, зокрема до позивача, застосовано дисциплінарне стягнення «догана», помічника командира начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 зобов`язано не виплачувати грошове забезпечення за період з 06.05.2023 по 18.05.2023, щомісячну премію та додаткову винагороду в розмірі 100000 або 30000 гривень за травень 2023 року.

Також, відповідач зауважив на тому, що 30.08.2023 керівнику Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Об`єднаних сил та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями, в тому числі і позивачем.

Ухвалою суду від 02.05.2024 відповідача зобов`язано надати суду докази ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом.

Ухвалою суду від 12.08.2024 у задоволенні клопотання військової частини про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

У травні 2023 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти, 2-го стрілецького батальйону.

Під час проходження служби позивачем, 06.05.2023 командиром 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 подано рапорт у якому повідомлялось про те, що 06.05.2023 під час перевірки особового складу о 10 год. 00 хв. була встановлена відсутність військовослужбовців, в тому числі і позивача. (а.с. 102)

З метою з`ясування обставин, вказаних у рапорті, 06.05.2023 відповідачем прийнято наказ № 916 про призначення службового розслідування. (а.с. 101)

За результатами службового розслідування, 06.09.2023 складено акт, згідно з яким ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину у період з 06.05.2023 по 18.05.2023, у зв`язку з чим, запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності та повідомити про цей факт Донецьку спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Об`єднаних сил. (а.с. 95-101)

За змістом акту службового розслідування, позивач був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 у період з 06.05.2023 по 18.05.2023, свою відсутність пояснив неможливістю знаходитись у місці, де постійно йдуть бойові дії. (а.с. 114)

На підставі висновків службового розслідування, 06.09.2023 відповідачем прийнято наказ № 1751, яким, зокрема ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину у період з 06.05.2023 по 18.05.2023, у зв`язку з чим, до нього застосовано дисциплінарне стягнення догана, а помічнику командира начальнику фінансово-економічної служби наказано не виплачувати позивачу грошове забезпечення за період з 06.05.2023 по 18.05.2023, а також щомісячну премію та додаткову винагороду в розмірі 100000 або 30000 гривень за травень 2023 року. (а.с. 45-48)

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, та вирішуючи спір по суті, суд зазначає що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснюється Законом України Про військовий обовязок і військову службу.

Відповідно до частини 2 статті 24 вказаного Закону, якщо інше не визначено законодавством, для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, військова служба призупиняється.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Так, пунктом 1441 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

На виконання пункту 1442 Положення, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

На виконання пункту 1444 Положення, у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням.

Згідно з пунктом 84 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини військовослужбовця, може проводитися службове розслідування.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (пункт 85).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Мігністерства оборони України № 608 від 21.11.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371.

Пунктом 1 розділу ІІІ вказаного порядку встановлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Розділом V Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України врегульовано, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 4 розділу VІ Порядку, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Отже, за змістом вказаних норм, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, служба такого військовослужбовця призупиняється, йому не виплачується грошове та не здійснюється продовольче, речове, інші види забезпечення. Для встановлення обставин самовільного залишення військової частини або місця служби, може бути проведено службове розслідування, за результатами якого вирішується питання щодо притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

У цій справі судом встановлено, що стверджуючи про протиправність оскаржуваного наказу, ОСОБА_1 зазначає про те, що у період з 06.05.2023 по 18.05.2023 знаходився у місці розташування військової частини та самовільно її не залишав.

В той же час, рапортом командира 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 старшого лейтенанта ІНФОРМАЦІЯ_3 , поданим командиру НОМЕР_2 стрілецького батальйону підтверджено, що цього дня о 10 год. 00 хв. під час перевірки особового складу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, деякі військовослужбовці, в тому числі і позивач, були відсутні. (а.с. 102)

Доповіддю командира 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 від 06.05.2023, поданою командиру військової частини НОМЕР_1 підтверджено, що станом на 18 год 00 хв. 06.05.2023 військовослужбовці, відсутність яких була встановлена під час перевірки особового складу о 10 год. 00 хв., в тому числі і позивач, до розташування 2-го стрілецького батальйону не з`явились. (а.с. 107)

Зі змісту доповіді командира 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 від 18.05.2023 убачається, що військовослужбовці, відсутність яких була встановлена о 10 год. 00 хв. під час перевірки особового складу 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону, 18.05.2023 повернулись до підрозділу та приступили до виконання своїх службових обов`язків.

У поясненнях, наданих 25.06.2023 під час проведення службового розслідування засобами зв`язку, командир 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_7 , підтвердив відсутність ОСОБА_1 у розташуванні 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону у період з 06.05.2023 по 18.05.2023. (а.с. 103)

Суд зазначає, що відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовою дисципліною є бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту передбачено, військова дисципліна досягається, зокрема шляхом умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, а також шляхом зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.

На виконання статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Тобто, за змістом вказаних норм, командиром є військовослужбовець, який має авторитет та високі моральні якості, неухильно дотримується вимог законодавства щодо проходження військової служби, а також несе персональну відповідальність за здатність виконувати бойові завдання підрозділом в цілому та кожним військовослужбовцем, який входить до його складу підрозділу окремо.

З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави для сумнівів у достовірності інформації, яка міститься у доповідях командира 2-ї стрілецької роти 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 та його поясненнях, наданих під час службового розслідування.

Крім того, суд враховує те, що у поясненнях, наданих 18.05.2023 за допомогою засобів зв`язку, ОСОБА_1 вказував на те, що 06.05.2023 прийняв рішення про самовільне залишення місця розташування підрозділу у зв`язку з тим, що не міг більше знаходитись у обстановці постійних бойових дій, проте, 18.05.2023 повернувся про що надав відповідну доповідь. (а.с. 113-114)

Водночас, суд критично оцінює доводи позивача щодо не надання таких пояснень з посиланням на те, що вказаний у бланку отримання пояснень номер телефону НОМЕР_3 йому не належить, оскільки зі змісту бланку отримання пояснень убачається, що пояснення відбирались заступником командира 2-ї стрілецької роти з морально-психологічного забезпечення 2-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом Владиславом ВЕЛИЧКОМ в телефонному режимі на гучномовці у присутності молодшого лейтенанта ОСОБА_9 та лейтенанта ОСОБА_10 , які підтвердили зміст наданих пояснень, про що свідчать їх підписи.

Суд звертає увагу на те, що номер телефону НОМЕР_4 , який вказаний як засіб зв`язку ОСОБА_1 у бланку отримання пояснень, належить старшому солдату ОСОБА_11 . (а.с. 112-113)

Суд наголошує на тому, що помилкове зазначення номера телефону старшого солдата ОСОБА_11 , у якого також відбирались пояснення з приводу самовільного залишення місця розташування підрозділу за допомогою засобів зв`язку, у бланку отримання пояснень ОСОБА_1 , не спростовує суті наданих пояснень та не свідчить про їх недостовірність.

Будь-яких доказів знаходження у місці розташування підрозділу у період з 06.05.2023 по 18.05.2023, а також доказів виконання завдань, розпоряджень чи наказів командира у цей період, позивач суду не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні. Не вказав позивач і про те, які конкретно завдання виконувались ним у зазначений період під час нібито перебування у розташуванні підрозділу та чим це підтверджується.

При цьому, суд не приймає до уваги надані ОСОБА_1 пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вони містять загальну інформацію про те, що зазначені військовослужбовці бачили позивача у місці розташування підрозділу та на шикуваннях у травні 2023 року. Крім того, згадані пояснення не містять відомостей щодо конкретних місць перебування позивача, конкретного часу та конкретних завдань які ним виконувались у період з 06.05.2023 по 18.05.2023.

Також, суд вважає, що сама по собі відсутність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відкритому за фактом самовільного залишення військової частини позивачем, не спростовує висновки службового розслідування військової частини, яким вказаний факт встановлений.

За таких обставин, зважаючи на приписи Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, суд доходить висновку про обґрунтованість доводів відповідача щодо самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 у період з 06.05.2023 по 18.05.2023, про наявність підстав для застосування до останнього дисциплінарного стягнення догана, позбавлення його грошового забезпечення у вказаний період, а також позбавлення премії та додаткової винагороди в розмірі 100000 або 30000 гривень у травні 2023 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також, суд робить висновок про відповідність оскаржуваного наказу критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та як наслідок, про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик