Справа № 160/24146/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 вересня 2024 року Справа 160/24146/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення завданої шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 р. надійшли матеріали адміністративної справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- визнати дії ОСОБА_1 протиправними щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по службі ракетно-артилерійського озброєння на загальну суму 16727 грн. 92 коп. (шістнадцять тисяч сімсот двадцять сім гривень 92 копійки);

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 16727 грн. 92 коп. (шістнадцять тисяч сімсот двадцять сім гривень 92 копійки) по службі ракетно-артилерійського озброєння, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.11.2015 року № 2618.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 суд зазначає, що позов не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем, разом з позовною заявою, подано до суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в прохальній частині якої просить суд поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду з адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів за завдання матеріальних збитків про що постановити ухвалу. В обґрунтування означеної заяви зазначено, що однією з причин пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попереднім начальником юридичної служби Військової частини НОМЕР_3 функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, в підтвердження чого додано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 р. №1092. При цьому, заявник посилається на повномасштабне вторгнення рф на територію України 24.02.2022 р та введення воєнного стану до дати подання означеної заяви, і зазначає, що Голова ВС зазначив, що воєнний стан є поважною причиною пропуску строку, але кожен суддя буде оцінювати цю причину індивідуального в межах справи, яка розглядатиметься.

Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства, так і доводів представника заявника, суд зазначає наступне.

Розглянувши заяву про поновлення строку звернення з цим адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інш. Проти Великобританії рішення від 22.10.1996 р., Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Право на звернення до суду може бути обмежене законом, зокрема у такий спосіб, як встановлення законом строку для звернення до адміністративного суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження обмежувальних строків для звернення до адміністративного суду обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду особою, яка звернулася з адміністративним позовом, має першочергове значення, тобто передує встановленню обставин, від яких залежить результат вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 зауважила, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі 240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Позивач наводить аргумент про те, що однією із причин пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попереднім начальником юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків.

При цьому, як означена заява про поновлення пропущеного процесуального строку так і позовна заява підписана представником Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Власюком, повноваження якого підтверджуються довіреністю у порядку передоручення від 09.04.2024 р. (на підставі Витягу з наказу від 17.10.2023 р.), з тексту якої встановлено, що ОСОБА_3 уповноважений ОСОБА_4 представляти інтереси Військокої частини НОМЕР_1 .

Водночас, з тексту Витягу із наказу Командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2022 р. № 1195 судом встановлено, що саме 28.12.2022 р. підполковника ОСОБА_4 призначено командиром НОМЕР_4 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ВОС НОМЕР_5 .

Тобто, доводи заявника про те, що пропуск строку звернення до суду є саме неналежне виконання попереднім начальником своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, спростовується тривалим строком з дати призначення ОСОБА_4 на посаду, а саме, 28.12.2022 р. аж до дати подання позовної заяви до суду 23.05.2024 р. через систему «Електронний суд», понад 1 (один) рік, 5 (п`ять) місяців.

При цьому, Витяг з наказу від 17.10.2023 р., представником позивача до матеріалів позовної заяви не додано.

Стосовно доводів того, що воєнний стан є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Позивач не позбавлений був можливості подавати вказані заяви в суд в паперовій формі або в електронній формі з використанням підсистеми «Електронний суд» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі через свій електронний кабінет.

Водночас, суд зазначає, що в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 16727 грн. 92 коп. (шістнадцять тисяч сімсот двадцять сім гривень 92 копійки) по службі ракетно-артилерійського озброєння, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.11.2015 року № 2618. Тобто, на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.11.2015 року № 2618, ще до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022 р., тобто строком понад 6 (шість років 2 (два) місяці.

Будь-яких поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не вказано.

За таких обставин, суд вважає, що підстави, зазначені позивачем у заяві щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом, не є поважними, тому заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

При цьому, суд повідомляє, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, позивач у позовній заяві належним чином не мотивував поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладено вище, суд вважає за необхідне, на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України, та враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» в тексті якого зазначено, що, право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, залишити позовна заяву без руху та надати можливість позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали привести у відповідність до вимог ст. 161 КАС України позовну заяву, а саме, надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску та копію Витягу з наказу від 17.10.2023 р.

Керуючись статтями 160,161,169,171,241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою відмовити.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та стягнення завданої шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску;

- копії Витягу з наказу від 17.10.2023 р.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька