Справа № 580/12630/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

24 вересня 2024 року Справа № 580/12630/23

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №580/12630/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі №580/12630/23 адміністративний позов задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.11.2023 року №04-2113/23, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

25.06.2024 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, змінено рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 у справі №580/12630/23 у абзаці третьому резолютивної частини, виклавши його в наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.11.2023 року №04-2113/23, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

24.09.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить:

-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 13 вересня 2024 року №83, яким розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 перераховано та визначено в сумі 60390 гривень, що становить 50 відсотків від розміру суддівської винагороди, зазначеної у Довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.11.2023 року №04-2113/23, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Пенсійного фонду України в Черкаській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №580/12630/23, шляхом перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру 56% від розміру суддівської винагороди, зазначеної у Довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.11.2023 року №04-2113/23, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області, починаючи з 01.01.2023, з урахування виплачених сум;

-направити окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для реагування та вжиття заходів щодо усунення порушення, встановленого судом;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про виконання окремої ухвали повідомити суд не пізніше одного місяця після її отримання.

Вказана заява подана без додержання вимог статті 383 КАС України та підлягає поверненню заявнику без розгляду з таких підстав.

В силу ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Цим процесуальним законом визначені вимоги до такої заяви. Зокрема, у заяві мають бути зазначені відомості (інформація) про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та про хід виконавчого провадження (п. 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України).

Також, відповідно до ч. 3 ст. 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Згідно із абз. 2 ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Отже, звернення до суду із заявою відповідно до ст. 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Тобто, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, позаяк повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, зокрема і щодо перевірки його виконання, належать насамперед до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку наведеної статті є винятковим заходом, до якого позивач може вдатися, коли вичерпає всі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №805/1458/17-а, від 27 червня 2019 року у справі №807/220/18, а аналогічний підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі №260/636/19, від 18 грудня 2020 року у справі №200/5793/20-а.

Велика Палата Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ Про виконавче провадження, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Частиною 1 ст. 373 КАС України обумовлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає виконанню на підставі виконавчого листа в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Однак, звертаючись до суду із заявою у порядку ст. 383 КАС України, заявник не виконав вимоги пунктів 7, 8 частини 2 статті 383 КАС України.

Згідно матеріалів справи, виконавчий лист позивачем отримано 19.08.2024, проте ухвалою від 24.09.2024 в останньому виправлено помилку, зокрема зазначивши резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень/ВИРІШИВ:/ Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 14.11.2023 року №04-2113/23, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області та виплатити різницю між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Більш того, БОРЖНИКОМ у справі №580/12630/23 і відповідно виконавчому листі згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1, 16 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених Законом.

Таким чином, після відкриття виконавчого провадження державний виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також накладати стягнення у вигляді штрафу.

Всупереч наведеному, в заяві не зазначена інформація про хід виконавчого провадження, які заходи вживалися державним виконавцем щодо виконання судового рішення у даній справі та на підтвердження вказаних обставин не надані відповідні докази.

З урахуванням наведеного та оскільки подана заява не відповідає вимогам п. 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України, то наявні правові підстави для її повернення заявнику на підставі абз. 2 ч. 5 ст. 383 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 293-295, 383 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву подану в порядку ст. 383 КАС України - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 КАС України.

Суддя Петро ПАЛАМАР