Справа № 260/4869/24
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2024 року м. Ужгород№ 260/4869/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії ГУНП в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до наказу №107 о/с від 08.07.2016 в частині календарного стажу служби останнього в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007 у загальній кількості 12 років 08 місяців; 2) зобов`язати ГУНП в Закарпатській області внести зміни до наказу №107 о/с від 08.07.2016 в частині визначення календарного стажу служби ОСОБА_1 в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007 у загальній кількості 12 років 08 місяців, та зазначити, що стаж його служби в поліції (з урахуванням зазначеного пільгового стажу) на день звільнення становить 25 років 1 місяць 26 днів та що вислуга років у календарному обчисленні складає 25 років 1 місяць 26 днів; 3) зобов`язати ГУНП в Закарпатській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документи, необхідні для призначення пенсії із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 06.1999 по 11.2007 у загальній кількості 12 років 08 місяців.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 2016 році його було звільнено зі служби в поліції при цьому обраховано його стаж та вислугу років в календарному обчисленні 20 років 10 місяців 26 днів. Разом з тим, у період з 1999 по 2007 року він проходив службу на посадах оперативного, старшого оперуповноваженого та заступника начальника відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області, отже має право на зарахування такого періоду до вислуги років у пільговому обчисленні. З метою звернення за призначенням пенсії позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок календарного стажу служби в поліції з врахуванням набутого пільгового стажу, однак у задоволенні такої було протиправно відмовлено.

27 серпня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд п. 2 прохальної частини позову вважати правильним та задовольнити повністю в наступній редакції: «Зобов`язати ГУНП в Закарпатській області внести зміни до наказу №107 о/с від 08.07.2016 в частині визначення календарного стажу служби ОСОБА_1 в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007, з розрахунку один місяць за півтора місяці служби, у загальній кількості 12 років 08 місяців, та зазначити, що стаж його служби в поліції (з урахуванням зазначеного пільгового стажу) на день звільнення становить 25 років 1 місяць 26 днів та що вислуга років у календарному обчисленні складає 25 років 1 місяць 26 днів».

23 серпня 2024 року відповідач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив. Зокрема, зазначив, що на момент звільнення зі служби в поліції позивач не набув календарної вислуги років, достатньої для призначення пенсії за вислугу років. При цьому вважає, що в даному випадку положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. не можуть бути застосовані, оскільки такі поширюються на правовідносини після набуття права на призначення пенсії. Окрім того, вважає безпідставними всі вимоги щодо зобов`язання ГУНП в Закарпатській області внести зміни до спірного наказу, оскільки календарна вислуга років не може змінюватись і бути більшою за календарний рік 365 календарних днів. Також звертає увагу суду на те, що позивач не звертався із заявою для призначення пенсії у відповідності до встановленого Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому ГУНП в Закарпатській області немає жодних повноважень направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області будь-які документи щодо нього.

27 серпня 2024 року представник позивача подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій доводи відповідача вважає безпідставними. Вважає, що право позивача на зарахування пільгової вислуги років передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. Зазначає, що можливість пільгового обчислення періоду проходження служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. При цьому законодавчі норми не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги, що також підтверджено численною практикою Верховного Суду.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив службу в органах внутрішніх справ України, в тому числі, у період з червня 1999 по листопад 2007 року у підрозділах боротьби з економічною злочинністю Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області.

З 07 листопада 2015 року по 12 липня 2016 року ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України. Так, наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП в Закарпатській області) №107 о/с від 08.07.2016 підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника відділу Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 12 липня 2016 року.

При цьому, зі змісту такого наказу вбачається, що стаж служби в поліції ОСОБА_1 на день звільнення складає 20 років 10 місяців 26 днів, а вислуга років в календарному обчисленні також складає 20 років 10 місяців 26 днів.

18 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій просив внести зміни до наказу №107 о/с від 08.07.2016 в частині обчислення календарного стажу служби в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007 у загальній кількості 12 років 08 місяців, обчислений відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пп. «в» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992, та зазначити, що стаж його служби в поліції (з урахуванням зазначеного пільгового стажу) на день звільнення становить 25 років 1 місяць 26 днів та що вислуга років у календарному обчисленні складає 25 років 1 місяць 26 днів. Окрім того, просив направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документи, необхідні для призначення пенсії із врахуванням пільгової вислуги років, сформованої за період з червня 1999 по листопад 2007 у загальній кількості 12 років 08 місяців.

За результатами розгляду такої заяви ГУНП в Закарпатській області листом №Д-139/106/2-2024 від 24.07.2024 повідомило заявника, що вислуга років за період проходження служби на посадах в органах Державної служби боротьби з економічною злочинністю у пільговому обчисленні за умови наявності права на призначення пенсії на день звільнення, мала б становити 04 роки 01 місяць 23 дні. Зарахування пільгової вислуги років для призначення пенсії передбачено п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому оскільки станом на день звільнення стаж служби в поліції ОСОБА_1 становить 20 років 10 місяців 26 днів, право на пенсію за віком він не набув. З огляду на що у задоволенні заяви було відмовлено.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати до календарного стажу пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області, а також ненаправлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, в тому числі із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ та Національній поліції визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно ст. 1 Закону №2262 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

П «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Ч. 2 ст. 17 Закону №2262 врегульовано, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно ст.17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі Порядок).

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим з метою конкретизації нормативного регулювання вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Згідно з положеннями Порядку пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Відповідно до п. 1 Порядку, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до №2262 особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, серед іншого, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Підпункт «в» п. 3 Порядку (в редакції від 22.06.2005) передбачено, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України №722 від 20.07.2006 затверджено Перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, серед яких: заступник начальника відділення; старший оперуповноважений; оперуповноважений (тобто посади, які обіймав ОСОБА_1 у період служби в органах Державної служби боротьби з економічною злочинністю).

Отже, ст. 17 Закону №2262 визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст. 17-1 Закону №2262, встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом №2262, так і до осіб, які мають такі пільгові умови.

З матеріалів справи вбачається, що вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 була обрахована ГУНП в Закарпатській області без врахування пільгового стажу роботи в органах Державної служби боротьби з економічною злочинністю у кількості 20 років 10 місяців 26 днів. З огляду на що відповідач вважає, що ОСОБА_1 не набув права на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262.

Оцінюючи правомірність такої відмови суб`єкта владних повноважень, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі №805/3923/18-а від 03.03.2021, відповідно до якої основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У справі №480/4241/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 14 квітня 2021 року дійшов висновку про те, що передбачена Порядком можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262 і положенням цього Закону не суперечить.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, Закон №2262 як єдину обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262 вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в ч. 4 ст. 17 цього ж Закону щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Відтак, передбачена Законом №2262 календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Передбачені ст. 17-1 Закону №2262 пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262.

У своєму листі №Д-139/106/2-2024 від 24.07.2024 ГУНП в Закарпатській області визнає право ОСОБА_1 на зарахування періоду проходження служби на посадах в органах Державної служби боротьби з економічною злочинністю у пільговому обчисленні. Поряд з цим відповідач відмовляється врахувати такий пільговий стаж до календарної вислуги років при обрахунку стажу, достатнього для призначення пенсії за вислугу років.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на внесені до Порядку постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року змін з огляду на наступне.

Позивач був звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу поліції ще до набрання чинності змін, внесених до Порядку в 2022 році. Остаточною датою закінчення проходження служби в спірних правовідносинах є 12 липня 2016 року.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2022 у справі №640/14718/20 дійшов висновків, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абз. 4 п. 5 мотивувальної частини рішення).

На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абз. 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018).

Конституційний Суд України звертав увагу на те, що законодавець, змінюючи відносини у сфері пенсійного забезпечення з метою удосконалення соціальної політики держави шляхом перерозподілу суспільного доходу, не може убезпечити людину від зміни умов її соціального забезпечення. Зміни у цій сфері мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист (абз. 4 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019).

Застосовуючи ці загальні підходи в контексті обставин справи, суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма, яка діяла на момент виникнення у позивача права на пенсію.

На думку суду, відмова ГУНП в Закарпатській області внести зміни до наказу №107 о/с від 08.07.2016, яким відповідач неправильно визначив стаж служби ОСОБА_1 в поліції в календарному обчисленні (без врахування пільгового стажу), що в подальшому стало підставою для відмови у зверненні до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії, порушує право позивача та підлягає захисту в судовому порядку.

Разом з тим, вирішуючи питання належного способу захисту, суд враховує те, що питання обрахунку вислуги років працівника, в тому числі з урахуванням кратності, належить до компетенції роботодавця, в даному випадку ГУНП в Закарпатській області. З огляду на те, що в суду відсутні відомості про точний період проходження позивачем служби у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області, суд не може точно обрахувати й вислугу років.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії», в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача, суд вважає, за можливе зобов`язати ГУНП в Закарпатській області зарахувати до календарного стажу служби позивача пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007, з розрахунку один місяць за півтора місяці служби.

В свою чергу судом встановлено, що вислуга років ОСОБА_1 , з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах, на момент звільнення зі служби в поліції була достатньою в розумінні положень п. «а» статті 12 Закону №2262 для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Порядку, подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (Постанова №3-1), заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку, до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України, за останнім місцем служби.

Пунктом 1 розділу ІІІ Постанови №3-1 визначено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.

Згідно п.п. 2, 3 розділу ІІІ Постанови №3-1 уповноважений орган (структурний підрозділ) надає допомогу особі в одержанні необхідних для призначення пенсії документів. У разі якщо підготовлено не всі необхідні документи для призначення пенсії, то подаються наявні, а документи, яких не вистачає, подаються додатково.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженим органом (структурним підрозділом) до органу, що призначає пенсію, мають бути завірені цим уповноваженим органом (структурним підрозділом) або органом, в якому особа проходила військову службу (службу), в установленому порядку.

З огляду на це, суд вважає, що на органи Національної поліції України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії відповідно до Закону №2262, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.09.2021 у справі № 761/28991/17 та від 22.06.2022 у справі №761/29252/17.

Оскільки за результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлено право позивача на призначення пенсії за вислугу років, суд вважає, що ГУНП в Закарпатській області слід зобов`язати направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області необхідні документи щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні змін до наказу №107 о/с від 08.07.2016 в частині календарного стажу служби останнього в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області внести зміни до наказу №107 о/с від 08.07.2016 в частині визначення календарного стажу служби ОСОБА_1 в поліції, який дає право на пенсію за вислугою років, зарахувавши до такого пільговий стаж за період роботи у територіальних підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Закарпатській області з 06.1999 по 11.2007, з розрахунку один місяць за півтора місяці служби.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 06.1999 по 11.2007.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2422,40 грн. (Дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін