Справа № 322/1664/24
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 вересня 2024 рокуСправа № 322/1664/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Подріз В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1
до:Головного управління Національної поліції в Запорізькій області; т.в.о. поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції В`юніка Івана Іларіоновича
про:скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

12.09.2024 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить:

- скасувати винесену 02.09.2024 т.в.о. поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції В`юніком Іваном Іларіоновичем постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 619779, відносно ОСОБА_1 ;

- провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- стягнути з бюджетних асигнувань ГУНП в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив таке.

Відповідач, визнаючи позивача винним у порушенні правил стоянки, дійшов помилкового висновку про порушення ним вимог п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху, яким врегульовані правила зупинки, у зв`язку з чим позивач вважає, що вказане в оскаржуваній постанові правопорушення, яке полягало в порушенні правил стоянки, взагалі не мало місця.

В оскаржуваній постанові не вказано назви приладу, за допомогою якого вимірювалася відстань від автомобіля позивача до пішохідного переходу, до постанови не додані документи про його повірку (сертифікацію), у зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви у достовірності вказаних в оскаржуваній постанові відстаней.

Будь-які документи (схеми, протоколи тощо), в яких би була зафіксована відстань від автомобіля до пішохідного переходу, поліцейським не складалися, їх копії позивачу не надавалися.

Також, позивач зазначає, що пішохідний перехід у місці, зазначеному в оскаржуваній постанові, не позначений у встановленому законодавством порядку, дорожній знак 5.38.1 праворуч від дороги на ближній межі переходу не встановлений, а знак 5.38.2 був затулений зеленими насадженнями та невидимий з відстані 100 і більше метрів.

Виходячи з наведеного, позивач вважає, що звинувачення його у здійсненні стоянки ближче 10 метрів від пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 та дорожньою розміткою 1.14.3, є безпідставними.

Ухвалою суду від 13.09.2024 було відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

23.09.2024 судом отримано відзив Головного управління Національної поліції в Запорізькій област на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Представник позивача та відповідач ОСОБА_2 подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Учасники справи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

02.09.2024 т.в.о. поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції В`юніком Іваном Іларіоновичем було винесено постанову, серії ББА № 619779, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача визнано винним в тому, що він 02.09.2024 о 08 год. 55 хв. по вул. Українській, 57 в смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив стоянку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1, дорожньою розміткою 1.14.3, не пов`язану з наданням переваги у русі, на відстані 4,6 м., чим порушив вимоги підпункту «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху.

Додатком до постанови серії ББА № 619779 зазначено: відео з нагрудної камери АР00171.

Судом досліджено наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що старший сержант поліції ОСОБА_2 під час винесення оскаржуваної постанови належним чином встановив обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема встановив відстань від пішохідного переходу до транспортного засобу позивача у 4,6 м. Встановлені відповідачем обставини не викликають сумнівів та підтверджуються відеозаписом та фото, долученими до відзиву.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частина перша ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно з пп. «а» п. 15.10 Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Отже, для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в частині порушення правил зупинки чи стоянки біля пішохідних переходів, не має значення чи було здійснено саме зупинку або стоянку транспортного засобу на відстані ближче 10 м від них, адже як зупинка, так і стоянка на такій відстані є забороненими, відповідно до п.п. 15.9, 15.10 Правил дорожнього руху.

За визначенням абзацу сімдесят шостого п. 1.10 Правил дорожнього руху, пішохідний перехід це ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1 5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1 1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч.

Виходячи з визначення, наведеного у абзаці сімдесят шостому п. 1.10 Правил дорожнього руху, межі пішохідного переходу визначаються передусім дорожньою розміткою, а за її відсутності відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч.

Таким чином, відсутність дорожнього знаку 5.38.1 на пішохідному переході, біля якого знаходився транспортний засіб позивача, за наявності на цьому переході дорожньої розмітки 1.14.2 не перешкоджала йому визначити межі пішохідного переходу, а відтак зупинити транспортний засіб на відповідній відстані від переходу з дотриманням вимог Правил дорожнього руху.

Встановлений поліцейським факт зупинки (стоянки) позивачем транспортного засобу на відстані ближче 10 метрів від пішохідного переходу спостерігається візуально на доданих до відзиву відео та фото. При цьому, відстань до пішохідного переходу, на якій позивач зупинив транспортний засіб, є значно меншою за 10 метрів, а відтак не потребує проведення надточних замірів, у зв`язку з чим посилання позивача на відсутність у оскаржуваній постанові назви приладу, за допомогою якого вимірювалася ця відстань, та документів про його повірку (сертифікацію), суд визнає формальними.

Зазначення поліцейським в оскаржуваній постанові невірного пункту дорожньої розмітки, а саме п. 1.14.3 замість 1.14.2, не впливає на правильність кваліфікації дій позивача, оскільки обидві зазначені дорожні розмітки позначають пішохідні переходи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам статті 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, а відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Отже, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 241 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та т.в.о. поліцейського СРПП відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції В`юніка Івана Іларіоновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити повністю.

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 619779 від 02 вересня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2024 року.

Суддя С.С. Гасанбеков