Справа № 560/10669/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області, які полягають у не зарахуванні до страхового стажу періодів за даними трудової книжки від 21.09.1983 р серія НОМЕР_1 та періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_2 .

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2024 № 23 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності за даними трудової книжки від 21.09.1983 р. серія НОМЕР_1 та періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_2 та здійснити нарахування та виплату пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту призначення групи інвалідності - 10.05.2024 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії та рішення відповідача є протиправними, оскільки вони порушують її право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою від 26.07.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Залучив до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що за доданими позивачем документами до страхового стажу відсутні підстави зарахувати період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.09.1983, оскільки на титульному аркуші наявне виправлення року народження, яке внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме на підставі якого документа внесено виправлення; період догляду за дитиною до трьох років, оскільки в свідоцтві про народження дитини невірно зазначено по батькові матері ( ОСОБА_3 ), що не відповідає паспортним даним. Згідно розрахунку стажу страховий стаж позивача становить 19 років 06 місяців 17 днів, однак надана довідка МСЕК містить невірне по батькові заявника, що не дає право на призначення пенсії по інвалідності. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзиву до суду не надходило.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.07.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 23 від 12.07.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності. зазначено, що до страхового стажу позивача не враховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.09.1983, оскільки на титульному аркуші наявне виправлення року народження, яке внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме на підставі якого документа внесено виправлення; період догляду за дитиною до трьох років, оскільки в свідоцтві про народження дитини невірно зазначено по батькові матір ( ОСОБА_3 ), що не відповідає паспортним даним; також в довідці МСЕК серії НОМЕР_3 невірно зазначено по батькові ( ОСОБА_4 ), що не відповідає паспортним даним.

Вважаючи вищевказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно пункту 1 статті 32 Закону України №1058 особи яким установлено інвалідність ІІІ групи, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб у віці від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Відповідач у спірному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 19 років 06 місяців 17 днів.

Водночас відмовляючи у призначенні пенсії по інвалідності вказує про незарахування до страхового стажу позивача:

- періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.09.1983, оскільки на титульному аркуші наявне виправлення року народження, яке внесено з порушенням Інструкції ведення трудових книжок працівників, а саме на підставі якого документа внесено виправлення;

- період догляду за дитиною до трьох років, оскільки в свідоцтві про народження дитини невірно зазначено по батькові матір ( ОСОБА_3 ), що не відповідає паспортним даним.

Також зазначає, що в довідці МСЕК серії НОМЕР_3 невірно зазначено по батькові ( ОСОБА_4 ), що не відповідає паспортним даним.

Частиною 1 статті 24 Закон №1058-ІV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі №235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі №500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Суд встановив, що на момент внесення у трудову книжку позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06 вересня 1973 року № 656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Дослідивши копію трудової книжки позивача, суд зазначає, що на титульній сторінці міститься виправлення року народження ОСОБА_1 , зокрема у графі «Рік народження» закреслено «1983» та зазначено поряд «1964». На внутрішньому боці обкладинки зазначено: "Исправленому году рождения 1964 верить". Виправлення завірене підписом керівника та проставлена печатка.

Таким чином, суд дійшов висновку, що внесене виправлення засвідчене належним чином та завірене печаткою підприємства.

Крім того, виправлення міститься лише в одному записі на титульній сторінці трудової книжки у році народження позивача, достовірність даних про який підтверджується паспортом громадянина України, копію якого було також надано пенсійному органу при зверненні 05.07.2024 року за призначенням пенсії.

При цьому суд звертає увагу відповідачів, що самі періоди роботи зазначено чітко та без порушень. Зауваження у спірному рішенні щодо правильності заповнення трудової книжки саме щодо періодів роботи відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що самі лише формальні неточності у документах, в тому числі записи, оформлені неналежним чином, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що наявні в трудовій книжці недоліки свідчать лише про неналежне заповнення трудової книжки роботодавцем та жодним чином не впливають на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.

Таким чином, допущені роботодавцями помилки в належному оформленні записів у трудовій книжці, не можуть слугувати підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування періодів роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 до страхового стажу.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до трьох років суд зазначає таке.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у спірному рішенні вказує, що в свідоцтві про народження дитини невірно зазначено по батькові матір ( ОСОБА_3 ), що не відповідає паспортним даним.

Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 наведеного вище Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Отже, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

При вирішенні цієї справи суд враховує, що діловодство в радянські часи велося російською мовою, через що могла допускатися плутанина в написанні імен, прізвищ, зокрема при перекладі з російської мови на українську і навпаки.

При цьому суд враховує, що по бтькові позивача згідно копії паспорта українською мовою " ОСОБА_5 ", російською мовою " ОСОБА_6 ".

У свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_2 по батькові позивача зазначено " ОСОБА_3 ".

Окрім того, суд у довідці до акта огляду МСЕК №938056 від 10.05.2024 зазначено по батькові позивача " ОСОБА_4 ".

На переконання суду, вищезазначені розбіжності в написанні по батькові позивача не можуть бути підставою неврахування періоду догляду за дитиною та відмови у призначенні пенсії по інвалідності, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві, установі, організації.

Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком не надало належної оцінки документам, поданим заявницею, формально підійшло до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснило всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист.

Водночас доказів, які б спростовували період догляду позивачем за дитиною та наявність у неї другої групи інвалідності, відповідачі не надали.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2024 № 23 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, слід визнати протиправним та скасувати.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, на території якого зареєстроване місце проживання / перебування позивача, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.09.1983, період догляду за дитиною до трьох років, та призначити пенсію по інвалідності відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 10.05.2024.

Суд звертає увагу на те, що оскільки на момент звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач мала визначений статтею 32 Закону №1058-IV страховий стаж 14 років, тому пенсія останній має бути призначена з 10.05.2024, тобто з дати встановлення інвалідності.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.07.2024 № 23 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 : періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.09.1983, період догляду за дитиною до трьох років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 10.05.2024 відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська обл., Одеський р-н,65012 , код ЄДРПОУ - 20987385) Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.К. Блонський