Справа № 372/2346/24
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/2346/24
Провадження № 2-а-30/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Сікорській М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 11.04.2024 року о 20 годин 35 хвилин рухався на автомобілі марки «SKODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 в с. Хотов, вул. Богдана Хмельницького, 1В та був зупинений співробітником патрульної поліції, після чого на нього склали матеріали про порушення, передбачене ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі цього поліцейський ВП Обухівського РУП старший лейтенант поліції Колесніков Олександр Олександрович, виніс постанову серії ББА № 908675 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладений штраф у розмірі 20 400 грн. 00 коп. з винесеною постановою він не погоджується, оскільки не порушував, а дії інспектора щодо розгляду справи по адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправними, оскільки в постанові не внесені пояснення та даних свідків, дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися в постанові. В постанові відсутні не тільки пояснення, але й дані свідків, що грубо суперечить принципам правових норм та призвело до відсутності у справі доказів вчинення адміністративного правопорушення. Також немає і фото та відео-фіксації, яке б доводило про дане правопорушення. Також адміністративну справу не місці було розглянуто з порушенням норм чинного законодавства, працівниками поліції йому не було роз`яснено його законні права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перед складенням постанови. У зв`язку з вищевикладеним дії працівника поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення слід визнати неправомірними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності слід вважати, як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і порушення прав, а тому її слід скасувати. у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

01.05.2024 року винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

09.05.2024 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

31.07.2024 року винесено ухвалу про залишення без руху, позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних недоліків.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились повторно, представник позивача в заяві наполягав на відкритті провадження у справі та задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подав.

Враховуючи повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справи, суд вважав можливим проводити розгляд справи за відсутність учасників процесу не підставі наявних в матеріалах справи доказів.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, наступні обставини.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник ОСОБА_1 Габрєв В.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Габрєва Віталія Валерійовича залишено без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 16.10.2023 року без змін.

Постанова набрала законної сили 15.01.2024 року.

При цьому зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 15.01.2024 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 приймав участь в розгляді апеляційної скарги, що свідчить про те, що він був обізнаний про наявність відносно нього судового рішення, яке набрало законної сили, яким його було позбавлено у праві керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 допустив адміністративне правопорушення керуючи транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим керувати транспортними засобами.

11.04.2024 року о 20 годин 35 хвилин позивач ОСОБА_1 рухався на автомобілі марки «SKODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 в с. Хотов, вул. Богдана Хмельницького, 1В та був зупинений співробітником патрульної поліції, після чого на нього склали матеріали про порушення, передбачене ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі цього поліцейський ВП Обухівського РУП старший лейтенант поліції Колесніков Олександр Олександрович, виніс постанову серії ББА № 908675 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладений штраф у розмірі 20 400 грн. 00 коп.

Позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Відповідно, до оскаржуваної постанови, 11.04.2024 року о 20:35 в с. Хотов, вул. Богдана Хмельницького, 1В позивач керуючи транспортним засобом «SKODA OCTAVIA» державний номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції та нього було складено адміністративні матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР України встановлено, що дані Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. З, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, п.п.1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР України або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР України, зокрема правопорушення передбачені ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В розділі IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція) визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення. По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення; 3) про закриття справи. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Частиною 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративне правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи вищевикладене, інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", таким чином зафіксовано скоєння адміністративного правопорушення позивачем автомобільний відеореєтратор та розгляд справи на портативний нагрудний відео реєстратор.

Таким чином, Позивач рухаючись на ТЗ, будучи позбавленим права керування будучи обізнаним про це, був зупинений працівниками поліції та після перевірки та виявлення вчинення адміністративного правопорушення, відносно нього складено адміністративні матеріали та в подальшому винесено постанову серії ББА № 908675 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до якого застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. 00 уоп.

Взявши до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкцією, а отже позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормами ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, жодних доводів з боку позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, він не навів, а в якості доказів суду було подано лише опію оскаржуваної постанови.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Частиною 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені процесуальні рішення загального місцевого суду за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова серії ББА № 908675 від 11 квітня 2024 року винесена інспектором ОСОБА_2 у межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законною, підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 76, 77, 90, 123, 241- 250, 286 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко