Справа № 360/842/24
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/842/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Пупиніна Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Пупиніна Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» щодо затримки ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з 02.07.2024 по 10.07.2024;

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку в розмірі 10588,86 грн за час затримки повного розрахунку при звільненні в період з 02.07.2024 по 10.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 05.02.2016 по 01.07.2024 проходила службу в Національній поліції України.

Відповідно до наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 28.06.2024 № 975 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 01 липня 2024 року за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Однак, остаточний розрахунок при звільненні Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» проведено з позивачем лише 10.07.2024, грошове забезпечення нараховано у сумі 82315,24 грн.

Відповідачем у листі від 24.07.2024 № 5128-2024 зазначено, зокрема, що відповідач є бюджетною установою та цілком залежить від виділених асигнувань розпорядником бюджетних коштів вищого рівня. Після надходження асигнувань на виплату грошового забезпечення за липень 2024 року позивачу було нараховано грошове забезпечення за 1 день на суму 998,83 грн та грошова компенсація за невикористані 80 діб відпусток на суму 82569,94 грн і після утримання обов`язкових платежів та зборів 10.07.2024 зараховані 82315,23 грн на картковий рахунок, відкритий на ім`я позивача в АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, остаточний розрахунок з позивачем щодо виплати всіх належних їй сум, а саме грошового забезпечення за 1 день та грошової компенсації за невикористані 80 діб відпусток, відповідачем проведено 10.07.2024, а не в день звільнення позивача - 01.07.2024.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач 02.08.2024 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що ОСОБА_1 дійсно проходила службу в званні капітан поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу аеророзвідки інформаційного управління ДПОП «ОШБ «Лють» та з 01 липня 2024 року звільнена зі служби в поліції на підставі наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 28.06.2024 № 975 о/с.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (поліцейських тощо).

Тобто, спеціальним законодавством не передбачено можливості стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні поліцейських, тому відсутні підстави задоволення позову.

З посиланням на норми статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013, постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 відповідач зазначає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, відповідач вважає витрати на правничу допомогу у сумі 1500,00 грн не розумними та необґрунтованими, тому просить відмовити у їх стягненні.

Ухвалою суду від 31.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідача витребувано необхідні докази.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є учасником бойових дій, що підтверджується копіями паспорта громадянина України, картки платника податків та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , виданого 18.06.2018.

Згідно з довідкою б/н б/д за підписом заступника начальника управління - начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення Депертаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Націрнальної поліції України «Лють» (доданою відповідачем до відзиву на позовну заяву), капітан поліції ОСОБА_1 (0009960) наказом Національної поліції України від 06.04.2024 № 482 о/с призначена на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу аеророзвідки інформаційного управління Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Відповідно до витягу з наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 28.06.2024 № 975 о/с позивача звільнено зі служби в поліції із 01 липня 2024 року, за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», установивши їй щомісячну премію за квітень 2024 року в розмірі 88,621 відсотка та виплатою компенсації за невикористані: за 2022 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 01 добу додаткової оплачуваної відпустки; за 2023 рік - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 02 доби додаткової оплачуваної відпустки; за 2024 рік - 15 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 02 доби додаткової оплачуваної відпустки. Станом на день звільнення стаж служби для виплати надбавки за вислугу років у поліції - 08 років 04 місяців 26 днів.

На адвокатський запит від 11.07.2024 № 20/24 відповідачем листом від 24.07.2024 № 5128-2024 повідомлено, що «…ДПОП «ОШБ «Лють» є бюджетною установою та цілком залежить від виділених асигнувань розпорядником бюджетних коштів вищого рівня.

Після надходження асигнувань на виплату грошового забезпечення за липень 2024 року ОСОБА_1 було нараховане грошове забезпечення за 1 день на суму 998,83 грн та грошова компенсація за невикористані 80 діб відпусток на суму 82569,94 грн і після утримання обов`язкових платежів та зборів 10 липня 2024 року зараховані 82315,23 грн на картковий рахунок, відкритий на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк».».

Згідно з відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) ОДВ ДПОП ОШБ ЛЮТЬ за період 2024-07-10 по 2024-07-10 за ІПН , 10.07.2024 ОСОБА_1 (табельний номер НОМЕР_1 ), зараховано 82315,24 грн (ІПН клієнта НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці проходження служби перед звільненням із зазначенням її середньоденного розміру від 19.07.2024 № 478, середньоденне грошове забезпечення позивача за останні два місяці, що передували звільненню (травень - червень 2024 року) складає 1176,54 грн.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не проведення остаточного розрахунку при звільненні зі служби в поліції, позивач звернулась до суду з позовом про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні згідно зі статтею 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплати грошового забезпечення.

Водночас такі питання врегульовано нормами загального трудового законодавства - Кодексом законів про працю України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виплати позивачу грошового забезпечення.

Оскільки положення спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, не врегульовують усіх питань, які можуть виникати при звільненні зі служби в поліції, як-то відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, суд має застосовувати до спірних правовідносин окремі положення КЗпП (у тій частині, що не врегульована спеціальними для цих правовідносин нормами), що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30.01.2019 у справі № 806/2164/16.

За подібних обставин схожий підхід висловив Верховний Суд у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 440/4332/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 809/698/16, від 06 березня 2020 року у справі № 1240/2162/18, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 814/480/17.

За правилами частини першої статті 116 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає компенсації середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 15 розділу І Порядку № 260 встановлено, що при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

З системного аналізу наведених норм слідує, що грошове забезпечення позивача, мало бути виплачене позивачу у день звільнення, тобто 01.07.2024.

Разом з тим, грошове забезпечення позивачу виплачено 10.07.2024 в сумі 82315,24 грн, що не заперечується відповідачем.

Отже, остаточний розрахунок з позивачем здійснено 10.07.2024, що має наслідком відповідальність відповідача за статтею 117 КЗпП України за порушення строків, встановлених в статті 116 КЗпП України.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт «л» пункту 1 Порядку № 100).

Абзацом першим пункту 8 Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац четвертий пункту 8 Порядку № 100).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку № 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи наведене, середній заробіток (грошове забезпечення) позивача за час затримки розрахунку при звільненні має розраховуватись виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці його служби (травень та червень 2024 року).

Згідно з довідкою відповідача від 19.07.2024 № 478 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці проходження служби перед звільненням із зазначенням її середньоденного розміру, останній у травні та червні 2024 року нараховано грошове забезпечення в сумі 71769,17 грн, зокрема, у травні 2024 року: посадовий оклад 2900,00 грн, підвищений посадовий оклад за службу в поліції особливого призначення 2900,00 грн, оклад за спеціальним званням 1800,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції 1520,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби 7269,00 грн, премія 17926,11 грн; у червні 2024 року: посадовий оклад 2900,00 грн, підвищений посадовий оклад за службу в поліції особливого призначення 2900,00 грн, оклад за спеціальним званням 1800,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції 1520,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби 7269,00 грн, премія 21038,06 грн. Календарних днів у травні та червні 2024 року 61.

Отже, середньоденне грошове забезпечення становить 1176,54 грн (71769,17 / 61 календарний день).

Як вказувалось, згідно з витягом з наказу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 28.06.2024 № 975 о/с позивача звільнено зі служби в поліції із 01 липня 2024 року, тобто день звільнення позивача 01.07.2024 вважається останнім днем служби.

Позивачу грошове забезпечення, належне при звільненні зі служби виплачено 10.07.2024, а тому у цих правовідносинах спірним періодом є 02 липня - 09 липня 2024 року.

Визначаючи спірний період для виплати середнього грошового забезпечення суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 лютого 2024 року у справі № 460/42448/22, від 25 квітня 2024 року у справі № 440/8467/23, від 30 травня 2024 року у справі № 520/18807/23, у спорах щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відтак, період затримки розрахунку при звільненні становить 8 календарних днів.

Відповідно, середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку у період з 02 липня 2024 року по 09 липня 2024 року, складає 9412,32 грн (середньоденне грошове забезпечення 1176,54 грн х 8 календарних днів).

У постановах від 28 червня 2023 року у справі № 560/11489/22, від 30 листопада 2023 року у справі № 380/19103/22, від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22, від 22 лютого 2024 року у справі № 560/831/23 і від 29 лютого 2024 року у справі № 460/42448/22 Верховний Суд зазначив, що до спірних правовідносин, які виникли після 19 липня 2022 року та регулюються вже чинною редакцією статті 117 КЗпП України (яка передбачає обмеження виплати шістьма місяцями), застосовувати практику, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15 недоречно, адже вона була сформована за попереднього нормативного регулювання спірних правовідносин.

З урахуванням вказаного, суд не вбачає підстав для зменшення суми відшкодування за затримку розрахунку при звільненні позивача.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що відповідачем порушено право позивача на отримання всіх належних при звільненні зі служби в поліції сум грошового забезпечення, законодавчо визначеною гарантією від такого порушення є стягнення середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні потрібно наголосити, що суд не вирішує питання про утримання з цих коштів податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податків у даному випадку є обов`язком роботодавця, а не суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 805/1008/16-а).

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо затримки повного розрахунку при звільненні, то суд, керуючись висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 по справі № 420/20192/21 вважає, що належним способом захисту є саме стягнення відповідної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У вказаній постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 420/20192/21 зазначено: «24. … питання про стягнення на користь працівника середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні може вирішуватися судом одночасно з вирішенням спору про розміри належних звільненому працівникові сум або бути окремим предметом судового розгляду.

25. При цьому правило щодо визначення судом розміру відшкодування за статтею 117 КЗпП України є однаковим в обох випадках, оскільки стягнення з роботодавця на користь працівника конкретної суми середнього заробітку є належним й ефективним способом захисту його порушених трудових прав, який застосовується при вирішенні й інших трудових спорів (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час невиконання рішення суду тощо) та покликаний забезпечити належне виконання рішення суду, в тому числі його примусове виконання державною виконавчою службою, й запобігти виникненню нового спору щодо суми відшкодування.».

Тож, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде стягнення з відповідача на користь позивача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2024 року по 09 липня 2024 року у сумі 9412,32 грн (дев`ять тисяч чотириста дванадцять гривень 32 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через неналежність обраного способу судового захисту та необґрунтованість вимог щодо періоду затримки остаточного розрахунку.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Застосувавши до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 440/4332/18, від 13 лютого 2020 року у справі № 809/698/16, від 06 березня 2020 року у справі № 1240/2162/18, від 27 квітня 2020 року у справі № 812/639/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 814/480/17, суд відхиляє заперечення відповідача, які зводяться до твердження про те, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюються, зокрема, на поліцейських.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката, суду надано: договір про надання юридичних послуг від 11 липня 2024 року № 81, додаток № 1 до договору про надання юридичних послуг від 11 липня 2024 року № 81, акт здачі-приймання наданої правничої допомоги від 25 травня 2024 року № 43, квитанцію від 25 липня 2024 року № 43.

Дослідженням договору про надання юридичних послуг від 11 липня 2024 року № 81 встановлено, що адвокат Пупинін О.М. (далі - Юрист) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) уклали цей договір про таке, зокрема:

- за цим договором Юрист зобов`язується: представляти інтереси ОСОБА_1 в усіх судах України; робити запити до підприємств, установ, організацій для збору доказів по справі; надавати усні та письмові консультацій з питань, що стосується даної справи; готувати позови, заяви, скарги, відзиви, заперечення, клопотання для досягнення позитивного результату по даній справі (пункт 2.1 Договору);

- за роботу, виконану Юристом, Клієнт здійснює оплату згідно умов викладених у Додатку № 1 до цього Договору, але це не позбавляє Клієнта права здійснювати оплату шляхом внесення авансових платежів в розмірі узгодженому Сторонами (пункт 3.1 Договору);

факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (пункт 3.2 Договору);

гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Юриста (пункт 3.3 договору);

цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє невизначений час до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань або його розірвання за ініціативою любої з Сторін (пункт 4.1 Договору);

моментом виконання зобов`язань Юристом є винесення рішення судом касаційної інстанції (пункт 4.2 Договору).

У додатку № 1 до договору про надання юридичних послуг від 11 липня 2024 року № 81 визначено такі тарифні ставки винагороди (гонорару): попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, консультація - 300,00 грн; складання і направлення адвокатського запиту, збір інформації та документів, аналіз отриманих по запиту матеріалів - 200,00 грн; підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, апеляційна скарга, касаційна скарга) - 1000,00 грн; підготовка процесуальних документів по справі (відповідь на відзив, клопотання, заява, відповідь на апеляційну скаргу, тощо ) - 300,00 грн; представництво в судах усіх інстанцій - за 1 годину представництва - 300,00 грн.

Згідно з актом здачі-приймання наданої правничої допомоги від 25 травня 2024 року № 43 Юрист та Клієнт склали цей акт про те, що на підставі договору про надання юридичних послуг від 11 липня 2024 року № 81 Юристом надана правнича допомога при підготовці адміністративного позову Клієнта до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання бездіяльності протиправною щодо затримки Клієнту повного розрахунку при звільненні з 02.07.2024 по 10.07.2024 та зобов`язання вчинення певних дій, а саме: попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, консультація - 300,00 грн; складання і направлення адвокатського запиту від 11.07.2024 вих. № 20/24 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» - 200,00 грн, підготовка процесуального документу по справі (позовна заява) - 1000,00 грн, а всього - 1500,00 грн.

Також в акті зазначено, що підписанням цього Акта Клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень Договору про надання юридичних послуг від 11 липня № 81, а також не має претензій до Юриста стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому Акті.

Разом з тим, як вбачається з акту здачі-приймання наданої правничої допомоги, в ньому допущено технічну помилку в даті складання (25.05.2024), що відповідно передує даті укладення договору. Вказаний акт приймається судом до уваги, оскільки за його змістом йдеться саме про договір про надання юридичних послуг від 11 липня 2024 року № 81, при підготовці позову до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання бездіяльності протиправною щодо затримки Клієнту повного розрахунку при звільненні з 02.07.2024 по 10.07.2024 та зобов`язання вчинення певних дій, а також про складання адвокатського запиту від 11.07.2024 вих. № 20/24, який наявний в матеріалах справи.

До позовної заяви також додано квитанцію від 25 липня 2024 року № 43 з зазначенням послуги - правнича допомога ОСОБА_1 на підставі Договору про надання юридичних послуг № 81 від 11 липня 2024 року відповідно до Акту № 43 здачі - приймання наданої правничої допомоги від 25.07.2024, вартість послуги -1500,00 грн, а також ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Пупиніна О.М., посвідчення адвоката.

У відзиві зазначено, що відповідач вважає витрати на правничу допомогу 1500,00 грн не розумними та необґрунтованими. Справа є справою незначної складності і розглядається судом в спрощеному провадженні. В даній справі відсутні судові засідання.

Судом встановлено, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 1500,00 грн підтверджені належними та допустимими доказами, стосуються справи, що розглядається, у них наявні необхідні дані, які підтверджують обсяг та перелік наданих послуг і виконаних робіт, здійснених адвокатом.

Водночас, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що присудженню позивачу підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 1300 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судових витрат зі сплати судового збору.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 25.07.2024 № 5285-5696-2469-6647.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судовий збір також підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 861,30 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Пупиніна Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (ідентифікаційний код 45013109, місцезнаходження: м. Київ, вул. Максименка Федора, буд. 21) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2024 року по 09 липня 2024 року у сумі 9412,32 грн (дев`ять тисяч чотириста дванадцять гривень 32 коп.) з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1300,00 грн (одна тисяча триста гривень 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 861,30 грн (вісімсот шістдесят одна гривня 30 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 24.09.2024.

Суддя О.М. Качанок