Справа № 135/1026/24
Суддя: Нікандрова С. О.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1026/24
Провадження № 2-а/135/7/24
РІШЕННЯ

іменем України

17.09.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судових засідань Редіна А.О., за участю представника позивача адвоката Лобуренка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2825059 від 13 серпня 2024 року, складену поліцейським ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницької області старшим лейтенантом поліції Головатюком Яном Руслановичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №2825059 від 13 серпня 2024 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, 13.08.2024 ОСОБА_1 , знаючи, що стосовно нього Ладижинським міським судом Вінницької області винесено постанову від 31.07.2024 у справі №135/926/2, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці, попросив свого знайомого ОСОБА_2 , який має посвідчення водія відповідної категорії, поїхати в м. Ладижин для вирішення особистих питань. Його присутність за кермом автомобіля ОСОБА_1 зафіксував на відеозапис.

13.08.2024 ОСОБА_1 перебував в належному йому автомобілі «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , виключно в якості пасажира. На вулиці Наконечного в м. Ладижин ОСОБА_2 зупинив автомобіль, та пішов до приватного будинку в особистих питаннях, а ОСОБА_1 залишився на пасажирському сидінні його очікувати. В цей момент під`їхав службовий автомобіль з працівниками поліції, після чого інспектор ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 з порушенням чинного законодавства виніс оспорювану ним постанову. При цьому, інспектор поліції не надав ОСОБА_1 на його вимогу достатніх доказів керування позивачем 13.08.2024 о 19-10 год. транспортним засобом та порушенням ним п.2.1.а ПДР України, а також відмовився надати службове посвідчення поліцейського. Також в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис події адміністративного правопорушення, тому не може вважатися допустимим та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 заявляв клопотання про надання йому можливості скористатися правовою допомогою, проте поліцейським зазначене клопотання було проігноровано.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 серпня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.09.2024 від відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити в повному обсязі з таких підстав.

13.08.2024 по вул. Наконечного в м. Ладижин співробітником ГУНП у Вінницькій області відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА №2825059 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 31.07.2024 по справі №135/926/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 580 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці. Постанова набрала законної сили 13.08.2024.

Факт керування позивачем транспортним засобом «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , при спробі виїзду на головну дорогу з другорядної 13.08.2024 о 18:55:33 зафіксовано на відео реєстратор службового автомобіля поліцейського. Після виконання розвороту поліцейськими зйомка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 велася з 18:55:46 до початку розмови з ним. За цей час інших осіб, які б виходили з автомобіля чи керували ним не було. О 18:55:53 ОСОБА_1 повідомив, що чекає водія та попросив надати докази вчиненого адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лобуренко С.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ГУНП у Вінницькій області у судове засідання області не з`явився, причини неявки суду не повідомив, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1 ПДР, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2825059 від 13.08.2024, складену інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Головатюк Я.Р., вбачається, що 13.08.2024 о 19:10:20 в м. Ладижин по вул. Наконечного ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідачем подано до суду відзив на позов до якого долучено DVD-диск з відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля та боді камер поліцейських.

Судом досліджено відеозапис з відеореєстратора, з якого вбачається, що службовий автомобіль поліції рухається по проїзній частині, в цей час о 18:55:33 автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджає з другорядної дороги в напрямку головної дороги, при цьому хто саме керує автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , на відеозаписі не зафіксовано. Службовий автомобіль поліції продовжує рухатися по головній дорозі, та робить розворот, після чого продовжує рух по головній дорозі в зворотному напрямку. В цей час, о 18:55:46 автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , стоїть на проїжджій частині головної дороги. О 18:55:56 службовий автомобіль зупиняється за припаркованим автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , та працівник поліції підходить до нього. На передньому пасажирському сидінні знаходиться ОСОБА_1 , який заперечив факт керування ним транспортним засобом та повідомив, що очікує на водія.

Таким чином, надані відповідачем відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та боді камер поліцейських не підтверджують факт керування позивачем транспортним засобом.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відомості про докази, на підставі яких винесено постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності (у разі їх наявності) та посилання на технічні засоби повинні бути відображені в п.7 постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.

Зі змісту спірної постанови судом встановлено, що в п. 7 «До постанови додаються» не відображено відомостей про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не міститься посилання на технічний засіб за допомогою якого було здійснено фіксацію події, у зв`язку з чим долучені до відзиву на позовну заяву відеофайли не є належними доказами у цій справі, оскільки посилання на ці докази (як додаток до постанови), у спірній постанові не відображено.

Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вказаного в постанові серії ЕНА №2825059 від 13.08.2024, суду не надано.

Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок не доведено наявності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №161/7555/17, від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Верховним Судом в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

А відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення позивачем ОСОБА_1 вимог ПДР та відповідно скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2825059 від 13.08.2024, складена інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Головатюк Я.Р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, судовий збір у розмірі 605,60 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Керуючись статтями 18, 19, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2825059 від 13.08.2024, складену інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Головатюк Я.Р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Театральна, 10, ) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова