Справа № 260/2369/24
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 рокум. Ужгород№ 260/2369/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Ковач Н.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - не з`явилася

відповідача 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві - представник Словенко- Козлова Світлана Семенівна

відповідача 2 : Головне управління Пенсійного фонду у м. Києві- представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить:

1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 протиправними.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з моменту подачі первинної заяви про призначення пенсії, з 30.12.2022 року, із врахуванням стажу, зазначеного в трудовій книжці НОМЕР_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 30.12.2022 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Київ із заявою про призначення пенсії. 19.01.2023 року позивач отримала відповідь від Відповідача із відмовою у призначенні пенсії через те, що стаж, зазначений в трудовій книжці не було враховано, тому що на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, яким вона була видана.

08.12.2023 року позивач звернулась повторно до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Київ та надала додаткові документи на підтвердження стажу для нарахування пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №93 від 13.12.2023р. у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку із не зарахуванням стажу, зазначеного в трудовій книжці та довідках. З такими діями Відповідача позивач не погоджується та вважає їх протиправними .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено до участі у справі в якості співвідповідача : Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві ( 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 16, ) та зобов`язано відповідача протягом 7 днів з дня отримання даної ухвали надати суду: відмовну пенсійну справу ОСОБА_1 .

18 квітня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшла відмовна пенсійна справа позивача.

29 квітня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 18.01.2024 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Закарпатській області розглянуло заяву позивачки від 08.12.2023 та надані до заяви документи у зв`язку з чим прийняло рішення №93 про відмову позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю стажу, який згідно попередніх прорахунків склав 27 років 3 міс. 3 дні (з необхідних 28 років), що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Звертає увагу суду, рішення приймалось на підставі тих документів, що були заскановані органом, що приймав документи. Згідно заяви про призначення пенсії поданої до суду видно, що документи подані позивачкою до суду є більшого обсягу та кількості і до заяви нею не подавались.

Згідно висновків у рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи: з 01.09.1982 по 27.06.1987 року, згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з періодом догляду за дитиною до 3-ох років, було зараховано до страхового стажу період догляду за дитиною в кількості 5 років 1 міс. 5 днів - період з 26.02.1986 році по 30.03.1991 року.

Період навчання зараховано з 15.03.1994 року по 13.06.1994 року. Законодавством не передбачено подвійне зарахування стажу, тому дані періоди зараховані в одинарному розмірі; період роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 06.12.1978 року у зв`язку з тим, що на титульній сторінці відсутня печатка підприємства. Тому, позивачці було запропоновано надати уточнюючу довідку про підтвердження періодів роботи видану підприємством чи архівною установою, або внести зміни до трудової книжки проставивши необхідні печатки. Враховуючи наведене основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу, проте записи в трудовій книзі позивачки не дають підстав для врахування даних періодів роботи без надання до органу пенсійного фонду підтверджуючих документів.

Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову .

02 травня 2024 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху на підставі частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

10 червня 2024 року до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 02.05.2024 , відповідно до якої усунуто недоліки позовної заяви належним чином.

10 червня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що відповідач виносячи оскаржуване рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Позивач зі свого боку вжила всіх можливих заходів для підтвердження стажу, зазначеного в трудовій книжці, зокрема, нею до заяви про призначення пенсії від 08.12.2023 року, додано архівні довідки, які підтверджують її стаж, про що раніше вона зазначала у позовній заяві, ці ж довідки містяться в матеріалах справи.

З 01.09.1982 року по 27.06.1987 рік позивач навчалась у вищому навчальному закладі - Донецькому національному університеті, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_2 .

26.02.1986 року позивач народила доньку, проте навчання у вищому навчальному закладі завершила 27.06.1987 року. Зазначає, що частина періоду догляду за дитиною до 3-ох років припала на період навчання, проте такий (подвійний) період складає лише три місяці і не є підставою для не зарахування стажу за період навчання та за період догляду за дитиною до трьох років. Відтак, дії Відповідача, які полягають у не зарахуванню періодів стажу роботи вважає протиправними.

10 липня 2024 року, від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 18.01.2024 гр. ОСОБА_1 звернулась із заявою, до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 18.01.2024 щодо призначення пенсію за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 93 від 13.12.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи: періоди з 01.09.1982 по 27.06.1987 року, згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з періодом догляду за дитиною до 3-ох років, було зараховано до страхового стажу період догляду за дитиною в кількості 5 років 1 міс. 5 днів період з 26.02.1986 році по 30.03.1991 року.

Період навчання зараховано з 15.03.1994 року по 13.06.1994 року. Законодавством не передбачено подвійне зарахування стажу, тому дані періоди зараховані в одинарному розмірі, період роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 06.12.1978 року у зв`язку з тим, що на титульній сторінці відсутня печатка підприємства. Тому, позивачці було запропоновано надати уточнюючу довідку про підтвердження періодів роботи видану підприємством чи архівною установою, або внести зміни до трудової книжки проставивши необхідні печатки.

Враховуючи наведене основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу, проте записи в трудовій книзі позивачки не дають підстав для врахування даних періодів роботи без надання до органу пенсійного фонду підтверджуючих документів. Для зарахування спірного періоду до страхового стажу, гр. ОСОБА_1 необхідно було надати уточнюючу довідку, відповідно до Порядку № 637.

19 липня 2024 року судом постановлено ухвалу про призначення судового розгляду в справі та зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області надати суду в строк 7 днів з дня отримання даної ухвали додаток до поданої позивачкою заяви від 08.12.23 року про призначення пенсії , де вказаний перелік документів , які було подано разом із заявою.

31 липня 2024 року від ГУПФУ в Закарпатській області надійшла відповідь, що заявниця 08.12.23 року подала заяву в електронному вигляді, а тому перелік документів в такому випадку може бути сформований лише управліннями ПФУ тієї області , де проживає заявник.

Ухвалами ЗОАС від 01 серпня 2024 року та від 05 серпня 2024 року було зобов`язано ГУ ПФУ у м. Київ надати суду в строк 3 дні з дня отримання даної ухвали додаток до поданої позивачкою заяви від 08.12.23 року про призначення пенсії, де вказаний перелік документів, які було подано разом із заявою та самі документи зазначені в цьому додатку.

08 серпня 2024 року від ГУ ПФУ у м. Київ надійшло клопотання про долучення доказів, надало заяву від 08.12.23 року №11044 про призначення пенсії та документи які були долучені до заяви.

21 серпня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві , на виконання Ухвали від 05.08.2024 року по справі № 260/2369/24, яка зареєстрована в Головному управлінні 06.08.2024№ 44305/7 повідомило, що заява від 08.12.2023 № 11044 на призначення пенсії гр. ОСОБА_1 надана через особистий кабінет на ВЕБ порталі електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436, де особа не зазначила опис наданих документів. Враховуючи вищезазначене, надано копії документів гр. ОСОБА_1 , які було додано до заяви від 08.12.2023 на призначення пенсії

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Донецьк, та є громадянином України, що стверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 виданим 08.12.1997 р.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 06.12.1978 року ОСОБА_1 працювала:

Середня школа №43 м. Донецька:

- 06.12.1978 р. - прийнята на посаду лаборанта фізичного кабінету ( Наказ по школі №264 від 06.12.78р.)

- 01.04.1980 р. - звільнена від займаної посади лаборанта фізичного кабінету СШ №43 м. Донецька ( Наказ по школі №476 від 15.03.80 р.)

Київський райком КП України м. Донецька:

- 02.04.1980 р. - прийнята на посаду технічного секретаря парткома Донецького об`єднаного авіазагону ( Розпорядження №6 від 28.03.1980 р.)

- 01.09.1987 р. - звільнена від займаної посади за власним бажанням ( Розпорядження №85 від 01.09.1987 р.).

Донецьке монтажне управління треста " ЮЖТЕПЛОЭНЕРГОМОНТАЖ":

- 22.09.1987 р. - прийнята на посаду машиністки (Наказ №173 від 22.09.87 р.)

-01.07.1991 р. - переведена на посаду інженера планового відділу ( Наказ №28 др. від 01.07.1991 р.)

- 20.04.1992 р. - звільнена по ст. 49-2 КЗОТ України зміною в організації виробництва і праці.

- 11.05.1992 р. - прийнята на посаду помічника генерального директора Асоціації " Доптек"

- 26.01.1993 р. - звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною ст.38 КЗОТ України.

- 03.01.2005 р. - Товариство з обмеженою відповідальністю " Сири України -2005 ":

Прийнята на посаду директора ( Наказ -1001/а-к від 03.01.2005(.

- 01.10.2014 р. - звільнена за угодою сторін за ч.1 ст.36 КЗпП України ( наказ №21-к від 01.10.2014) .

Записи місять відбиток печатки , підписані та наявні ініціали уповноваженої особи.

30 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Київ із заявою про призначення пенсії.

Листом від 19.01.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві надало позивачу відповідь, відповідно до якої зазначено, що :

Головним управлінням в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 30.12.2022 №10493.

Пенсійний вік визначений статтею 26 "Закону, становить 60 років.

Наш вік становить 61 рік 4 місяці 21 день.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону, становить 28 років.

Ваш страховий стаж становить 24 роки 8 місяців 15 днів.

Ви матимете право на пенсійну виплату з 10.08.2024 або при набутті необхідного страхового стажу

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки її перша сторінка не завірена печаткою підприємства , якою вона видана.

Для зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трутової книжка НОМЕР_1 необхідно падати уточнюючі довідки про періоди роботи або внести зміни відповідно до пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

На вимогу ГУ ПФУ у м. Києві, викладену в листі від 19.01.2023 року, позивач надав довідки, а саме архівні довідки, видані на ТОТ №525 від 06.04.2023р.; №01.07-03/3д/211 від 12.05.2023р.; №01.07- 03/2c/150 від 10.05.2023р.; №147 від 20.04.2023р.; №148 від 20.04.2023р.; №21 24/105 від 19.04.2023р.

20 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням посприяти у пошуку архівних документів, згідно з її підприємницькою діяльністю та відрахуваннями страхових внесків у період з 1994 по 2000 роки та просила видати таку довідку у зв`язку із виходом на пенсію.

Листом від 05.07.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало позивачу відповідь на заяву від 20 червня 2023 року , відповідно до якої повідомлено, що з 09.12.1994 по 08.12.2015 ОСОБА_1 перебувала на обліку, як платник страхових внесків, в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі міста Донецька. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Всі документа (копії документів) на сьогоднішній день фактично знаходяться на непідконтрольній Україні території. Враховуючи зазначене, Головне управління немає можливості підтвердити сплету страхових внесків до Пенсійного фонду України.

08 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась повторно до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Київ щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії було подано:

Паспорт;

Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера;

Повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків;

Свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи;

Посвідчення №18 від 31.03.1979;

Свідоцтво про навчання Міністерства статистики України від 13.06.1994;

Архівна довідка про заробітну плату від 12.05.2023 №01.7-03/3д/211;

Довідка про заробітну плату від 06.04.2023 №525;

Архівна довідка від 10.05.2023 №01.7-03/2с/150;

Довідка від 20.04.2023 №147;

Довідка від 20.04.2023 №148;

Свідоцтво про народження НОМЕР_4 ;

Свідоцтво про народження НОМЕР_5 ;

Свідоцтво про смерть НОМЕР_6 ;

Профспілковий квиток № НОМЕР_7 ;

Лист Головного управління ПФУ в м. Києві від 11.12.2023 № 2600-0211- 6/242361;

Лист УСЗН про перебування на обліку внутрішньо-переміщених осіб від 12.12.2023 №100/06-11255;

На підставі розгляду заяви від 08 грудня 2023 року та доданих до неї документів рішенням Головного управління ПФУ в Закарпатській області структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) №93 від 13.12.2023 року відмовлено в призначенні пенсії по віку у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Згідно вказаного рішення зазначено:

Вік заявниці - 62р.3міс.

Необхідний страховий стаж становить 28 років. Страховий стаж заявниці - 27р.3міс.3дн. Результати розгляду документів, доданих до заяви:

до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982р. по 27.06.1987р.згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з періодом догляду до 3-ох річного віку (необхідно надати уточнюючу довідку).

- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від.06.12.1978р., оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства чи організації (періоди роботи необхідно підтвердити уточнюючими довідками). Працює.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не пере буває та пенсію не отримує.

Висновок: не має право на призначення пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

Отже, підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яку визначив відповідачу рішенні від 13.12.2023 , є відсутність у позивача необхідного страхового стажу 28 років. Крім того до уваги не взято записи у трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.12.1978 року, з вищевказаних підстав.

Так, з 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Положеннями пункту 2.3. Інструкції №162 визначено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За змістом пункту 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №162).

Як визначено пунктом 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 за №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (надалі по тексту також - Постанова №656) та даною Інструкцією.

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1 Постанови №656).

Пунктом 12, 13 вказаної Постанови передбачено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них проводиться за мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація та офіційною мовою СРСР.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, згідно пункту 18 Постанови №656, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, відповідно до пункту 1 якого, як вже зазначено судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім того такі приписи містяться в пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки працівників", зокрема, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, а також в ухвалах від 10.10.2023 у справі №160/5139/23 (адміністративне провадження № К/990/32775/23) і від 16.11.2023 у справі №560/2839/23 (адміністративне провадження № К/990/37163/23).

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи і ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового (страхового) стажу, а така підстави якої " перша сторінка не завірена печаткою підприємства , якою вона видана" не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, а також іншої документації з вини адміністрації підприємства, і як наслідок не може позбавляти його конституційного права на соціальний захист, а тому суд вважає, що періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 протиправно не зараховано відповідачами до страхового стажу.

Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Слід також урахувати, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.

З вищенаведених мотивів щодо покладення відповідальності за неналежне ведення трудових книжок на особу, яка допустила такі порушення, а не на робітника, а також зважаючи, що вказані записи містять всю необхідну інформацію про період зайнятості позивача на вказаних у трудовій книжці підприємствах, характер виконуваної ним роботи, не може бути підставою для відмови в зарахуванні такого періоду роботи позивача до його страхового стажу.

Крім того, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано оцінку всім документам , які були подані позивачкою, зокрема архівним довідкам, видані на ТОТ №525 від 06.04.2023р.; №01.07-03/3д/211 від 12.05.2023р.; №01.07- 03/2c/150 від 10.05.2023р.; №147 від 20.04.2023р.; №148 від 20.04.2023р.; №21 24/105 від 19.04.2023р.

Поряд з вказаним, слід вважати безпідставними доводи позивача щодо неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо періоду навчання з 01.09.1982р. по 27.06.1987р.згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки період навчання перетинається з періодом догляду до 3-ох річного віку , оскільки з 01.09.1982 року по 27.06.1987 рік позивач навчалась у вищому навчальному закладі - Донецькому національному університеті, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_2 . 26.02.1986 року позивач народила доньку, проте навчання у вищому навчальному закладі завершила 27.06.1987 року.

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Крім того спірному випадку позивач не ставить вимоги щодо зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982р. по 27.06.1987р.згідно диплому НОМЕР_2 , який перетинається із періодом догляду за дитиною до досягнення 3-ох років у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи по суті, відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, в яких працював позивач, або архівні установи для отримання відомостей щодо спірних періодів.

Відповідачами також не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що записи у трудовій книжці позивача є недійсними та недостовірними.

Відповідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок 22-1):

п. 2.1. для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

п. 2.10. Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до п.4.2.Порядку 22-1 При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Водночас , суд звертає увагу, що територіальний орган пенсійного фонду в м. Києві , який прийняв заяву від позивачки не зазначив у відповідності до п. 4.2. Розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

У самому оскаржуваному рішенні пенсійний орган зазначає, що періоди роботи необхідно підтвердити уточнюючими довідками, однак ніяким чином відповідачами не було вказано при прийнятті заяви про право подати додаткові документі та які саме документи., а також у оскаржуваному рішенні не містяться жодних даних щодо перевірки поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Відповідно до п. 4.2. Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Додаткова перевірка відомостей відповідачем, який прийняв рішення також не була проведена, оскільки посилання на так перевірку відсутнє в оскаржуваному рішенні.

Крім того Постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 № 18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, який поширюється, зокрема, на осіб, які у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право:

заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально;

запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій;

отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку;

інформувати територіальні органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії.

Отже, судом встановлено, що заява позивачки не була належним чином розглянута відповідачами; довідки, які надала заявниця, якими вона підтерджувала стаж роботи на ТОТ не були взяті до уваги, і не було розяснено про порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, , у звязку з чим оскаржуване рішення є необґрунтованим та не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1.

Верховний Суд у рішенні по справі № 638/18467/15-а від30.09.2019 зазначив, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється відповідно до Порядку.

Крім того, колегія суддів вказала, що, приймаючи документи, орган, який призначає пенсію перевіряє:

- правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта і документам про стаж;

- зміст і належне оформлення наданих документів;

- копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, за наявності сумнівів має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак Пенсійний фонд не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження пільгового стажу позивача.

При вирішенні справи суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів ( п. 10 ч. 2 ст. 245 КАСУ)

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАСУ суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже судом встановлено, що оскаржуване рішення не відповідає ч.2 ст.2 КАСУ , а саме: необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) а

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З практики Європейського суду випливає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №93 від 13.12.2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві на обліку, в якому перебуває позивач, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з дотриманням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 .

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ( пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві ( нул.Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053 , Код ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Рішення № 93 від 13.12.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області визнати протиправним та скасувати.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.12.2023 року з дотриманням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 .

В решті позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Рішення виготовлено та підписано 23 вересня 2024 року.