Справа № 320/18273/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року № 320/18273/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

до суду 31.01.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Горшкової А.О. з позовом (зареєстрований 27.04.2024, автоматизований розподіл здійснено 29.04.2024) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (ГУ НПУ, Головне управління).

Просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 02.01.2024 № 5 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині застосування до начальника відділу превенції Подільського УП ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 (0039358) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 09.01.2024 № 30 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 , капітана поліції, на посаді начальника відділу превенції Подільського УП ГУ НП у м. Києві;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення і до дня винесення судом рішення про його поновлення.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 08.05.2024 позов залишив без руху з наданням позивачеві строку для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою від 24.05.2024, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою від 23.09.2024 відмовлено у зупиненні провадження у справі, а також у клопотанні відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що дисциплінарні стягнення застосовуються виходячи з обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня вини. Вказав, що його звільнення є передчасним заходом реалізації дисциплінарного стягнення, оскільки на момент звільнення ще здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження за ознаками частини третьої статті 368 Кримінального кодексу України, його вина доведеною не була. Наголошував, що повідомлення про підозру є тільки офіційним припущенням органу чи посадової особи, що проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Звертав увагу, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органу поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали у кримінальному провадженні та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. Також зазначав і те, що матеріалів службового розслідування та висновків для ознайомлення позивачу надано не було.

У зв`язку із цим, просив задовольнити позов.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Вказали, що законодавством встановлені підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції та спрямованістю діяльності поліції на забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку; недотримання таких вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого застосовуються заходи дисциплінарного стягнення. Зазначали, що у межах спірних відносин мало місце свідоме грубе порушення службової дисципліни позивачем, яке сталося у зв`язку з ігноруванням ним вимог законодавства під час виконання посадових обов`язків та призвело до початку проведення досудового розслідування працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з подальшим обранням запобіжного заходу. Наголошували, що ОСОБА_1 був зобов`язаний вживати заходів щодо формування корпоративної нетерпимості до порушень службової дисципліни, уживати адекватних та дієвих заходів дисциплінарного впливу до порушників службової дисципліни та їх безпосередніх керівників, у разі виявлення фактів (отримання інформації) щодо скоєння підлеглими, зокрема, корупційних кримінальних правопорушень, негайно вживати заходів впливу відповідно до чинного законодавства. Звертали увагу, що дисциплінарною комісією не було встановлено пом`якшуючих обставин вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 . Наголошували, що позивачем не наведено та не подано жодного доказу відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку, вся позовна заява зводиться до цитування норм права та незгоди із обраним видом дисциплінарного стягнення. Підкреслювали, що у досліджуваному випадку протягом усього службового розслідування по відповідному факту будь-яких документів чи клопотань про ознайомлення з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, з можливістю зробити їх копії та скарг, які б свідчили про незгоду із оскаржуваними наказами, про необізнаність із їх існуванням - позивачем не подавалося.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.09.2009 до 06.11.2015 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліст, спеціалізація правознавство, юрист.

В Головному управлінні Нацполіції в м. Києві ОСОБА_1 проходив службу з 07.11.2015, спочатку на посаді оперуповноваженого Подільського управління поліції; з 05.05.2016 старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції; з 30.10.2018 на посаді начальника сектору кримінальної поліції (з обслуговування житлового масиву «Виноградар») Подільського управління поліції; з 19.02.2021 начальником сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції; з 08.11.2021 начальником сектору кримінальної поліції відділу поліції (з обслуговування житлового масиву «Виноградар») Подільського управління поліції; з 17.11.2023 начальником відділу превенції (з обслуговування житлового масиву «Виноградар») Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві.

02.08.2024 наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №5 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських Подільського УП ГУНП у м. Києві» (т.1 а.с.28), за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 та 3 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 та пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про національну поліцію», частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 37, частини першої статті 38 та частини першої статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 7 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100 та Присяги працівника поліції, до начальника відділу превенції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у м. Києві від 09.01.2024 №30 о/с «Про особовий склад» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 , начальника відділу превенції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (т. 1 а.с.27).

Винесенню спірних наказів передувало службове розслідування, призначене наказом №2330 від 29.11.2023, з урахуванням наказу від 13.12.2023 №2417 «Про продовження строку проведення службового розслідування», за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Подільського управління поліції НПУ (т.1 а.с.82-83).

Наказом від 04.12.2023 №2369 до наказу №2330 від 29.11.2023 внесені зміни, згідно з якими на підставі статті 70 Закону України «Про Національну поліцію» і статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, начальника відділу превенції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування (т.1 а.с.84).

За результатами названого розслідування 27.12.2023 складено затверджений начальником ГУ НПУ у м. Києві Дмитром Шумейком висновок службового розслідування за фактом внесення відомостей до ЄРДР про можливе вчинення кримінального правопорушення капітаном поліції ОСОБА_1 (т. 1 а.с.164-175, т.2 а.с.43-54).

21.12.2023 прокурором у провадженні Київської міської прокуратури надавався дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування кримінального провадження №0000475 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, в частині надання копій документів, наявних у кримінальному провадженні, виключно для проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 (т.2 а.с.7).

Також відповідний прокурор відділу Київської міської прокуратури не заперечує проти надання до суду раніше наданих копій матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000475 (т.2 а.с.5). До того ж, тут же зазначено, що досудове розслідування відповідного кримінального провадження завершене, обвинувальний акт спрямовано до Подільського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

У процедурах службового розслідування встановлено, що 28.11.2023 до управління головної інспекції ГУНП у м. Києві надійшла інформація про те, що у цей же день до відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Виноградар») Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві прибули працівники прокуратури та Служби безпеки України, які затримали начальника відділу превенції Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 .

Зазначено, що у Подільському УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001976 від 23.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України, у ході якого ОСОБА_1 затримано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які у скоєному зізналися. У описовій частині висновку, із посиланням на надані прокурором матеріали, зокрема протокол допиту свідка, дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_4 звертався до Подільського УП ГУНП у м. Києві для отримання вилучених у нього речей; після отримання речей ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_4 для зменшення обсягу обвинувачення у кримінальному провадженні, за яким він підозрюється, надати грошові кошти у сумі 3000 доларів США, у іншому випадку вказав про притягнення до кримінальної відповідальності такої особи. Також ОСОБА_1 повідомив, що йому зателефонують найближчим часом. У подальшому, ОСОБА_4 звернувся із заявою щодо протиправних дій, вчинених працівниками поліції, до Головного управління з протидії системним загрозам управління держави ДЗНД СБ України. За заявою ОСОБА_4 працівниками Територіального управління ДБР, розташованого в місті Києві, внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. Під час допиту ОСОБА_4 повідомив про передачу чоловіку на ім`я ОСОБА_5 , спілкуватися з яким рекомендував ОСОБА_1 і який повідомив про можливість допомоги з кримінальним провадженням за 5000 доларів США, спочатку 1000 доларів США, потім 1500 доларів США, а 28.11.2023 останню частину грошових коштів. У висновку зазначено, що такі відомості підтверджуються наданими прокурором Київської міської прокуратури матеріалами, а саме: протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео- контролю особи від 04.10.2023, від 09.10.2023 та від 13.10.2023, які досліджено дисциплінарною комісією та долучено до матеріалів службового розслідування. З дозволу прокурора, примірники таких документів надано відповідачем до суду і досліджено у ході судового розгляду.

Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 було опитано, зокрема, позивач повідомив, що спілкувався особисто з ОСОБА_4 , коли затримував, а також декілька разів, коли той приходив до нього на роботу. Позивач вказав і те, що ОСОБА_4 два рази провокував його, підштовхував на вирішення питання. На запитання, чи доповідав ОСОБА_1 комусь про те, що ОСОБА_4 приходив до нього із пропозиціями вступити в неділові стосунки, зокрема керівництву або безпосередньому керівництву, - ОСОБА_1 повідомив, що ні (т.1 а.с.85-88, т.1 а.с.167-168)

Під час службового розслідування ОСОБА_1 запропоновано пройти опитування за допомогою поліграфа, однак він відмовився.

Крім того, було опитано безпосереднього керівника позивача начальника відділу поліції Подільського УП ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_6 , який повідомив, що йому не було відомо про спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_4 після затримання останнього та обрання запобіжного заходу; також у відділі поліції ОСОБА_4 не бачив.

Як видно зі службової характеристики ОСОБА_1 від 21.12.2023 (т.1 а.с.89), за період служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції зарекомендував себе посередньо; чинне законодавство та нормативно-правові акти, які регламентують діяльність поліції та кримінальної поліції знає добре, керується ними у повсякденній роботі. Не завжди в поставлені строки вирішує службові завдання. Займаній посаді відповідає.

Також за результатом службового розслідування констатовано, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, що виразилося в особистій недисциплінованості, недотриманні та незнанні законів, які регламентують діяльність поліції, невжитті заходів щодо невідкладної реєстрації отриманої інформації про пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду та неінфомуванні про це безпосереднього керівника.

Резюмовано, що приймаючи до уваги всі обставини, враховані під час проведення службового розслідування, можна вважати, що ОСОБА_1 схильний до вчинення дисциплінарних проступків та скоєння правопорушень, що суперечить основним обов`язкам і принципам діяльності поліцейського як представника влади, що підриває імідж та авторитет Національної поліції України у суспільстві (т.1 а.с.172, т.2 а.с.51).

Окрім цього, вказано, що ОСОБА_1 , всупереч вимог Правил етичної поведінки поліцейських та Закону України «Про запобігання корупції», вступив у неділові стосунки з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . При цьому, особа, яка вступає на службу в поліції складає присягу на вірність Українському народові; при прийнятті позивача на службу в поліцію, останній склав Присягу. Зазначено, що як порушення Присяги слід розуміти скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як носія виконавчої влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також у мотивувальній частині висновку міститься посилання на абзац перший підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 №507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», яким зобов`язано, серед інших, керівників територіальних органів застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності звільнення зі служби в поліції.

Вказано, що дисциплінарною комісією не було встановлено пом`якшуючих обставин вчинення дисциплінарного проступку, допущеного позивачем.

На час проведення службового розслідування діючих дисциплінарних стягнень ОСОБА_1 не мав.

Згідно висновку службового розслідування відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, є такими, що підтвердилися; за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 та 3 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 та пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», частини першої статті 22, частини першої статті 24, частини першої статті 37, частини першої статті 38 та частини першої статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100 та Присяги працівника поліції, рекомендовано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с.173-174).

Як вбачається з примірника журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Подільського УП (т.1 а.с.95-108), ОСОБА_4 відвідував відповідне управління поліції 26.09.2023 (знаходився у приміщенні з 12:21 до 12:35).

Також судом досліджено посадову інструкцію начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції (з обслуговування житлового масиву «Виноградар») Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві капітана поліції Олександра Міщана (т.1 а.с.109-115), з якою позивач ознайомлений 05.05.2023 (т.1 а.с.115). У відповідності до цієї інструкції ОСОБА_1 повинен був неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки; поважати і не порушувати права і свободи людини; запобігати вчиненню правопорушенням; уживати в межах компетенції заходи для негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання службових обов`язків поліцейського, невідкладно інформувати про це безпосереднього керівника; неухильно дотримуватися антикорупційного законодавства України; у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими у межах своїх повноважень вживати заходів щодо припинення такого правопорушення та негайного письмово поінформувати про його вчинення безпосереднього керівника, а також інших уповноважених органів у залежності від категорії правопорушення; вживати заходів щодо формування корпоративної нетерпимості до порушень службової дисципліни тощо.Тут же закріплено відповідальність такої посадової особи за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією інструкцією обов`язків, а також вимог внутрішніх нормативних документів та розпоряджень керівництва, і відповідальність за неправомірне використання наданих службових повноважень, а також використання їх в особистих цілях.

ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис і з наказом Національної поліції України від 19.07.2022 №507 «Про заходи щодо зміцнення служб дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» (т.1 а.с.119-120).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як закріплено у статті 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (Закон № 580-VIII).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону № 580-VIII).

За нормами частин третьої та четвертої статті 59 Закону № 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

За положеннями частини восьмої статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як закріплено у частині першій статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За змістом статті 19 цього ж Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За правилами статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

За приписами пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

За визначенням у пункті 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Як закріплено у частині третій цієї ж статті службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (стаття 11 Дисциплінарного статуту).

У відповідності до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Як закріплено у статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (стаття 15 Дисциплінарного статуту).

За приписами статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як передбачено статтею 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

За правилами статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка; високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За положеннями статті 20 Дисциплінарного статуту повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом. Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання.

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

За нормами статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції.

Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення (частина перша статті 27 Дисциплінарного статуту).

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (стаття 29 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 (Порядок №893).

Згідно з пунктом 2 розділу 2 Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

За нормами пункту 2 розділу 4 Порядку №893 поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Письмові клопотання поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, про отримання і долучення до матеріалів службового розслідування документів, отримання додаткових пояснень від інших осіб подаються голові або членам дисциплінарної комісії в межах строку проведення службового розслідування.

Голова дисциплінарної комісії впродовж п`яти робочих днів з моменту отримання такого письмового клопотання вивчає його обґрунтованість, за результатами вивчення в межах строку проведення службового розслідування приймає рішення про його задоволення або про відмову в задоволенні, про що інформує поліцейського, який подав таке клопотання.

Письмова скарга на дії осіб, які проводять службове розслідування, подається поліцейським, стосовно якого його призначено, уповноваженому керівнику. У разі визнання такої скарги обґрунтованою уповноважений керівник у межах строку, встановленого законодавством України, може прийняти рішення про виключення особи, дії якої було оскаржено, зі складу дисциплінарної комісії, а також про призначення відносно неї (у разі виявлення ознак дисциплінарного проступку) службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09 листопада 2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

За нормами частини першої розділу 2 Правил передбачено, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції тощо.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

За положеннями розділу 5 Правил керівник органу (підрозділу) поліції у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими зобов`язаний у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції.

Керівник органу (підрозділу) поліції повинен: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих; відповідати за віддані (видані) розпорядження (доручення) і накази, наслідки їх реалізації, відповідність їх законодавству України; об`єктивно оцінювати виконання службових обов`язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог цих Правил - ініціювати притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України; заохочувати етичну поведінку; запобігати виникненню конфлікту інтересів у діяльності підлеглих, а в разі виникнення - сприяти його оперативному вирішенню.

Керівник органу (підрозділу) поліції не має права: перекладати свою відповідальність на підлеглих; використовувати службове становище в особистих інтересах або інтересах третіх осіб; проявляти зарозумілість, грубість, некоректність стосовно підлеглих

За результатами аналізу з`ясованих у справі обставин і наведених норм права, суд приходить до наступних висновків.

Так, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.

Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому таке рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду дисциплінарного стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.

Повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

У випадку, який розглядається, передбачена законодавцем підстава для проведення службового розслідування мала місце (інформація про затримання позивача на підставі статті 208 Кримінального процесуального кодексу України і оголошення йому підозри).

Висновок за результатами службового розслідування у досліджуваному випадку відповідає вимогам до його оформлення.

Порушень порядку проведення службового розслідування судом також не встановлено.

Стосовно тверджень позивача про ненадання йому для ознайомлення матеріалів службового розслідування та висновків, то суд підкреслює відсутність доказів як звернення із заявами про надання матеріалів службового розслідування для ознайомлення чи подання документів, клопотань чи скарг під час його проведення, та, відповідно, доказів відмови у наданні таких документів відповідачем за результатами такого звернення позивача. Також обов`язку відповідача надавати перераховані документи без звернення особи, стосовно якої проводиться розслідування, не передбачено.

Суд погоджується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При цьому, у спірних відносинах позивач під час надання пояснень у ході службового розслідування підтвердив, що двічі отримував пропозиції від підозрюваного про вирішення питання по кримінальному провадженню в інший спосіб, відмінний від встановленого законодавством, і не доповів про це керівництву, не вживав інших дій. У той же час, обов`язок у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення підлеглими вживати заходів щодо припинення правопорушення і письмово інформувати про його вчинення безпосереднього керівника, а також інших уповноважених органів залежно від категорії правопорушення - був достеменно відомий позивачу.

Також суд зазначає, що відповідач враховував і положення наказу НПУ від 19.07.2022 №507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», з яким був ознайомлений, і яким зобов`язано, серед інших, керівників територіальних органів застосовувати за результатами службових розслідувань за фактами причетності до скоєння корупційних кримінальних правопорушень, найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності звільнення зі служби в поліції.

У ході службового розслідування встановлено і те, що ОСОБА_1 схильний до вчинення дисциплінарних проступків та скоєння правопорушень, а також те, що характеризується позивач згідно службової характеристики посередньо, констатовано і відсутність пом`якшуючих обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, встановлені у висновку службового розслідування обставини (невиконання вимог законодавства та вчинення ним дій, що дискредитують роботу працівника поліції), зважаючи на займану позивачем посаду, враховуючи підвищені вимоги до поліцейських, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, - були достатніми стверджувати про таке порушення ОСОБА_1 вимог законодавства і присяги, що потягло за собою застосування найсуворішого заходу дисциплінарного впливу.

Також суд зазначає, що поліцейський, у силу своїх службових обов`язків, зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять його звання, як працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі №480/12367/21.

До того ж, наявність або відсутність вироку, який набрав законної сили, а також кримінального провадження щодо факту або певної особи, не є перешкодою для вирішення питання щодо застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, оскільки кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними видами відповідальності.

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях. Тим більш, позивача звільнено у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у той же час набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, є іншою, самостійною підставою звільнення зі служби у поліції.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 804/676/18 та від 16.08.2019 у справі №№804/2146/18. При цьому, у межах спірних відносин не досліджується питання наявності або відсутності вини у діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а правова оцінка надається обставинам наявності або відсутності вчинення дисциплінарного проступку.

Варто зазначити, що статус підозрюваного (підсудного) у кримінальному провадженні не змінює правової кваліфікації дій відповідача в межах дисциплінарного провадження. Як зазначив Верховний Суд у рішенні від 18.08.2022 (справа № 640/18269/20), повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доконаний факт не можна.

Дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ті самі дії працівника (у нашому випадку це працівник поліції) отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи.

Окрім того, суд, з дозволу прокурора у відповідному кримінальному провадженні, ознайомлено з доказами, зібраними у ході такого провадження, з яких, у сукупності, вбачається поведінка позивача, яка не відповідає вимогам законів та інших нормативно-правових актів і не може бути сумісною з виконанням обов`язків поліцейського.

Суд ще раз наголошує, що в основу поведінки працівника поліції закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Їх порушення утворює склад дисциплінарного проступку, під чим необхідно розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Це означає, що діяння позивача є неприпустимими і не можуть бути виправдані ніякими поважними причинами.

Позивачем не надано жодного доказу на спростування з`ясованих у ході службового розслідування обставин або ж протиправності винесення оскаржуваних наказів.

За наведеного, суд констатує, що ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено наявності підстав для задоволення позовних вимог. У той же час, відповідачами надані обґрунтовані пояснення та докази на підтвердження дотримання вимог законодавства у досліджуваному випадку.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.