Справа № 280/5570/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Справа № 280/5570/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (01133, м. Київ, вул. Госпітальна, 16; )

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі відповідач, ЦВЛК), в якій позивач просить суд

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 27.05.2024 №598/9/11736, яка полягає у відмові у направленні на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою визначення придатності ОСОБА_1 до військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я;

- зобов`язати Центральну військову-лікарську комісію Збройних Сил України направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності ОСОБА_1 до військової служби у Збройних Силах України за станом здоров`я.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Александровим О.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 13.06.2024 серія АР №1181986.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 на військову службу під час загальної мобілізації, через введення воєнного стану в Україні. В період з 18 січня 2024 року по 20 січня 2024 року позивач отримав холодову травму, обмороження пальців обох стоп І-ІІ ступенів, у зв`язку з чим неодноразово звертався до медичних закладів. 19.02.2024 військово-лікарською комісією при військовій часині НОМЕР_2 проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого позивача визнано придатним до служби у десантно-штурмових військах. Позивач не погоджується з таким висновком, оскільки вважає, що ВЛК не врахувало в повному обсязі стан його здоров`я та не можливість виконувати обов`язки гранатометника-розвідника. Отже позивач є непридатним або обмежено придатним до військової служби через значні ушкодження фізичному здоров`ю, 04.03.2024 представник позивача звернувся до 20 регіональної військово-лікарської комісії зі скаргою на постанову (рішення) військово-лікарської комісії при військовій часині НОМЕР_2 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2, втім отримав відмову у задоволені скарги. 29.04.2024 представник позивача звернувся до ЦВЛК зі скаргою на постанову військово-лікарської комісії при військовій часині НОМЕР_2 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 та відмову 20 регіональної військово-лікарської комісії викладену у листі від 15.04.2024 №1854/3074 та просив направити позивача на проведення повторної військово-лікарської експертизи стану здоров`я, обстеження, з метою визначення його непридатності або обмеженої непридатності до військової служби за станом здоров`я, втім листом відповідача йому було відмовлено в задоволені скарги. Позивач вважає відмову ЦВЛК протиправною, та такою що підлягає скасуванню, на підставі отриманих позивачем захворювань та медичних діагнозів. Крім того вважає, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 18.06.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

25.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що саме штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402), на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я. Разом з тим, згідно пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення №402, направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, начальниками військово-лікувальних закладів за місцем лікування. ЦВЛК не уповноважена ставити задачу командирам військових частин щодо направлення підпорядкованих їм військовослужбовців на медичних огляд ВЛК. Військовослужбовці вибувають для лікування або проходження військово-лікарської експертизи згідно наказу командира військової частини (по стройовій частині), керуючись вимогами додатку 1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40. Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань, в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Також слід зазначити, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.07.2024 визнано поважними причини пропуску строку подання відзиву на позовну заяву у справі №280/5570/24 та поновлено такий строк.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 .

Згідно Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.01.2024 №1289, солдат ОСОБА_1 18.01.2024 отримав: «Холодова травма, Відмороження обох стоп ІІ ст.» За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_3 , під час тривалого виконання бойового завдання при низьких температурах поблизу населеного пункту Синьківка, Харківська область, внаслідок ураження холодом.

Згідно Довідки військово-лікарської комісії від 20.02.2024 №1823/2, проведено медичний огляд, солдата ОСОБА_1 , військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 19.02.2024. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після холодової травми (18.01.2024) обмороження пальців обох стоп І-ІІ ступеня, лікованої консервативно, з незначним порушенням функцій. Травма ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370 травма кваліфікується як легка. Двобічний гонартроз І ступеня, з больовим синдромом та незначним порушенням функцій. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 61в, 79в графи ІІ Розкладу хвороб, графи 10 ТДВ «Б» придатний до служби у десантно-штурмових військах.

Не погодившись з висновками військово-лікарської комісії про ступінь придатності позивача до військової служби, викладеними у даній довідці, представник позивача звернувся до ЦВЛК зі скаргою, яка відповідно до листа від 11.03.2024 №598/9/5062 була направлена для розгляду та надання відповіді заявнику за належністю до 20 регіональної ВЛК.

20 регіональна ВЛК листом від 15.04.2024 №1854/3074 повідомила, що за встановленими діагнозами та наданими медичними документами постанову ВЛК військової частини НОМЕР_2 згідно довідки ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 прийнято вірно. Під час аналізу наданих медичних документів виявлено, що ОСОБА_1 потребує оперативного лікування в плановому порядку. Згідно наданих позивачем копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положень №402 зумовлюють обмежену придатність до військової служби та непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Враховуючи зазначене, підстав для проведення заявнику на теперішній час повторного медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає.

Не погодившись з такою позицією 20 регіональної ВЛК, представник позивача звернувся до ЦВЛК зі скаргою на постанову військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_2 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 та на рішення 20 регіональної ВЛК викладене у листі від 15.04.2024 №1854/3074. Просив скасувати постанову військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_2 , викладену у Довідці ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 та рішення 20 регіональної ВЛК, викладене у листі від 15.04.2024 №1854/3074 та направити позивача на проведення повторної військово-лікарської експертизи стану здоров`я, обстеження, з метою визначення його непридатності або обмеженої придатності до військової служби за станом здоров`я.

ЦВЛК листом від 27.05.2024 № 598/9/11736 відмовила у задоволенні скарги представника позивача та повідомила, що за встановленим позивачу діагнозом постанову ВЛК військової частини НОМЕР_2 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 прийнято обґрунтовано, відповідно до вимог Положення №402. Зазначені статті і пункти статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, відповідають встановленому діагнозу та прийнятій постанові ВЛК. Діагноз встановлено за результатами основних та додаткових спеціальних методів дослідження. Всі підтверджені додатковими методами дослідження діагнози зазначено у довідці ВЛК. Згідно наданих позивачем копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положень №402 зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Ураховуючи зазначене, підстав для скасування постанови ВЛК військової частини НОМЕР_2 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 20.02.2024 №1823/2 чи направлення позивача начальником ЦВЛК на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби на теперішній час немає. У разі погіршення стану здоров`я, солдату ОСОБА_1 пропонується звертатися встановленим порядком до командування військової частини, у якій позивач проходить військову службу, з метою направлення його на лікування до закладів охорони здоров`я.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, викладеним у листі від 27.05.2024 №598/9/11736, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII (тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина 2 статті 2 Закону №2232-XII).

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб, у тому числі громадян України, за винятком випадків, визначених законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII, в редакції станом на час виникнення спірних відносин), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ (далі - Закон № 3543-ХІІ, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що:

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

- особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини 8 статті 4 Закону №3543-XII, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення № 402.

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Положення №402 (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Відповідно, підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, крім іншого: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Відповідно до підпункту 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Відповідно до пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402, направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.

Згідно з пунктом 6.4. глави 6 розділу ІІ Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби (пункти «а», «б» статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).

Пункт 6.10 глави 6 розділу ІІ Положення №402 передбачає, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

За обставинами даної справи судом встановлено, що для визначення наслідків травми, отриманої позивачем під час несення обов`язків військової служби за безпосередньої участі у бойових діях, та з метою визначення ступеня придатності до військової служби, проведено медичний огляд позивача ВЛК військової частини НОМЕР_2 , яка визначила діазноз: стан після холодової травми (18.01.2024) обмороження пальців обох стоп 1-ІІ ступеня, лікованої консервативно, з незначним порушенням функцій, травма кваліфікована як легка; двобічний гонартроз І ступеня, з больовим синдромом та незначним порушенням функцій, та встановила віднесення відповідних захворювань до статей 61-в, 79-в графи ІІ Розкладу хвороб графи 10 ТДВ «Б».

До статті 61 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві (Додаток 1 до Положення №402) розділу «Хвороби кістков-м`язової системи і сполучної тканини (М00-М99), їх наслідки» включено: артрози та інші ураження суглобів М15-М19, М22-М25 (поліартроз, коксартроз, гонартроз, інші артрози, ураження надколінка, внутрішньосуглобові ураження коліна та інших суглобів); хвороби м`яких тканин М60-М79 (хвороби та ураження м`язів, синовіальної оболонки та сухожилків, бурсопатії, ентезопатії, ураження плеча); остеопатії і хондропатії М80-М94 (остеопороз кісток з патологічним або без патологічного перелому, остеомаляція у дорослих, уповільнене зрощення перелому, стресові переломи, фіброзна дисплазія кісток, остеомієліт, остеонекроз, хвороба Педжета, юнацькі остеохондрози кісток (крім хребта), інші остеохондропатії та ураження хряща). Виключено: фібробластичні порушення М72 (включено до статті 62). Пункт «в»: з незначними порушеннями функцій, Контингенти, що проходять медичний огляд за графами Розкладу хвороб, графа ІІ «Громадяни, військовослужбовці, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб рядового, сержантського та старшинського складу, прапорщики (мічмани)» - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

До статті 79 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві (Додаток 1 до Положення №402) розділу «Травми, отруєння та деякі інші наслідки дії зовнішніх причин (S00-T98)» включено: термічні та хімічні опіки Т20-Т32; відмороження Т33-Т35; інші дії зовнішніх чинників Т66-Т78 (тепловий і сонячний удар, баротравма вуха, легені, кесонна хвороба, асфіксія, ураження блискавкою, електричним струмом, впливи вібрації, джерел іонізуючого випромінювання, компонентів ракетного палива, джерел електромагнітного поля, лазерного випромінювання та токсичні дії мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами). Пункт «в»: з незначними порушеннями функцій, Контингенти, що проходять медичний огляд за графами Розкладу хвороб, графа ІІ «Громадяни, військовослужбовці, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб рядового, сержантського та старшинського складу, прапорщики (мічмани)» - придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.

Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку, що встановлений військово-лікарською комісією за результатами медичного огляду позивача діагноз співвідноситься зі змістом визначених ВЛК статтей Розкладу хвороб, та передбачає можливість визначення придатності військовослужбовця до військової служби індивідуально за наслідками.

Разом з тим, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16.

Слід зазначити також, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття.

В той же час, посилання представника позивача на відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК, що на його думку свідчить про не прийняття жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за Законом, є помилковими.

Суд зазначає, що відповідно до положень пунктів 3.1 3.4 розділу 3 Положення №402 (в редакції на момент розгляду відповідачем скарги позивача), вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.

Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, Севастопольського міського) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.

Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.

У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, наданні відповідачем позивачу роз`яснення у зв`язку з визнанням його скарги необґрунтованою у порядку, передбаченому для розгляду звернень громадян, відповідає вимогам чинного законодавства.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд не встановив допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду позивача на предмет його придатності до військової служби за станом здоров`я під час дії правового режиму воєнного стану та оформлення його результатів, а також розгляду поданої ним скарги, суд дійшов висновку, що спірне рішення, оформлене листом-відповіддю від 27.05.2024 №598/9/11736, а також дії відповідача в межах предмета спору, є правомірними, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що адміністративний суд повноважений на вирішення наявного публічного спору в межах доводів учасників справи, які викладаються у заявах по суті справи, зокрема, у позовній заяві.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.08.2020 у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що в межах підстав позову судом не встановлено протиправних дій/ бездіяльності або рішень відповідача, які б спричинили порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (01133, м. Київ, вул. Госпітальна, 16; ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24.09.2024.

Суддя М.О. Семененко