Справа № 500/472/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/472/24 пров. № А/857/5344/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року (головуючий суддя Чепанюк О.В., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобовґязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив:

визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Тернопільській області, викладену в листі від 28.11.2023 №10694-10927/Ф-02/8-1900/23, у перерахунку та зарахуванні позивачу стажу роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати позивачу до стажу на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, такі періоди:

з 18.05.1981 по 06.06.1983 (2 роки 18 днів) - строкова військова служба,

з 01.09.1986 по 30.06.1990 (1 рік 11 місяців) - половина строку навчання в Харківському юридичному інституті (денна форма навчання),

з 01.08.1990 по 22.10.1992 (2 роки 2 місяці 22 дні) - слідчий слідчого відділу внутрішніх справ Бучацького райвиконкому Тернопільської області,

з 27.10.1992 по 24.11.1995 (3 роки 29 днів) - слідчий прокуратури Бучацького району Тернопільської області,

з 24.11.1995 по 19.01.1999 (3 роки 1 місяць 27 днів) - помічник прокурора Бучацького району Тернопільської області,

з 19.01.1999 по 01.10.2001 (2 роки 8 місяців 13 днів) - старший помічник прокурора Бучацького району Тернопільської області,

з 01.10.2001 по 20.08.2002 (10 місяців 12 днів) - помічник голови Бучацького районного суду Тернопільської області;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити позивачу з 06.10.2023 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку, та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, таких періодів: періоду проходження строкової військової служби з 18.05.1981 по 06.06.1983, половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990, роботи на посаді слідчого слідчого відділу внутрішніх справ Бучацького райвиконкому Тернопільської області з 01.08.1990 по 22.10.1992, роботи на посаді слідчого прокуратури Бучацького району Тернопільської області з 27.10.1992 по 23.11.1995, роботи на посаді помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області з 24.11.1995 по 18.01.1999, роботи на посаді старшого помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області з 19.01.1999 по 01.10.2001, роботи на посаді помічника голови Бучацького районного суду Тернопільської області з 01.10.2001 по 20.08.2002.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, такі періоди: період проходження строкової військової служби з 18.05.1981 по 06.06.1983, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990, роботу на посаді слідчого слідчого відділу внутрішніх справ Бучацького райвиконкому Тернопільської області з 01.08.1990 по 22.10.1992, роботу на посаді слідчого прокуратури Бучацького району Тернопільської області з 27.10.1992 по 23.11.1995, роботу на посаді помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області з 24.11.1995 по 18.01.1999, роботу на посаді старшого помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області з 19.01.1999 по 01.10.2001, роботу на посаді помічника голови Бучацького районного суду Тернопільської області з 01.10.2001 по 20.08.2002 та провести з 06.10.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Крім того, на момент призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивачу чітко визначено перелік робіт на посадах, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 2 статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначено законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно із частиною 6 статті 69 Закону №1402-VIII стажем професійної діяльності у сфері права вважається стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти, а вищою юридичною освітою є вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому порядку.

Частиною 3 статті 142 та абзацом 2 пункту 25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII, стаж роботи судді, що визначений відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII, дає право судді подати заяву про відставку.

Судом першої інстанції не враховано те, що застосування норм статті 137 Закону №1402-VIII при обчисленні збільшення відсотка грошового утримання суддів у відставці не передбачено.

Відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді, а саме 21 рік 11 місяців 29 днів. Враховуючи вищезазначене, розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 визначено в розмірі 52 відсотки суддівської винагороди та встановлено в сумі 59024,16 грн. (113508,00 грн. х 52% де 113508,00 грн. - розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 52% - відсоток обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Отже, підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає.

Таким чином, відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 13.08.2002 №712/2002 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Бучацького районного суду Тернопільської області строком на п`ять років. Постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 № 296-VI обраний на посаду судді цього суду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2023 №926/0/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Бучацького районного суду Тернопільської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.20-22).

Зі змісту цього рішення вбачається, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення становить 21 рік 1 місяць 13 днів.

Також, згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 26.09.2023 з посиланням на частину другу статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 05.08.2018), абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частину першу статті 7, частину четверту статті 43 Закону № 2862-ХІІ, абзац другий статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, а саме: актів про призначення, обрання на посаду судді, копій трудової книжки, витягу з послужного списку, диплома, додатка до диплома, військового квитка, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню: строк роботи на посаді судді - 21 рік 1 місяць 13 днів, робота на посадах слідчого слідчого відділу внутрішніх справ Бучацького райвиконкому Тернопільської області, слідчого прокуратури Бучацького району Тернопільської області, помічника та старшого помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області протягом 11 років 1 місяця 25 днів, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців, період проходження строкової військової служби - 2 роки 18 днів, та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, а саме стаж роботи на посаді помічника голови Бучацького районного суду Тернопільської області після здобуття вищої юридичної освіти, що становить 10 місяців 12 днів.

Відтак, загальний стаж роботи судді Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 (станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення), що дає йому право на відставку, становить 37 років 1 місяць 8 днів (а.с.20-22).

З 06.10.2023 ОСОБА_1 виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52% суддівської винагороди працюючого судді, виходячи з розрахунку зарахованого стажу судді 21 рік 11 місяців 29 днів.

08.11.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.25-26).

Листом від 28.11.2023 ГУ ПФУ в Тернопільській області у відповідь на подану заяву повідомило позивача, що відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді. В ході розгляду звернення до суддівського стажу дораховано період з 01.07.2023 по 28.09.2023.

Таким чином, відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді, а саме 21 рік 11 місяців 29 днів.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 52% суддівської винагороди та обчислений в сумі 59024,16 грн (а.с.28).

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону №1402-VIIІ визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, що абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VІІІ регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Також, у відповідності до пункту 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно, суд першої інстанції правильно вказав, що до набрання чинності Законом «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності статтею 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно вважав, що законодавством, яке діяло до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, календарний період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а.

Судом першої інстанції, у даній спірній ситуації, зґясовано, що відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді зараховано виключно періоди роботи суддею.

При цьому, суд підставно зауважив, що ОСОБА_1 з 18.05.1981 по 06.06.1983 проходив строкову військову службу у Радянській Армії, що підтверджується відомостями військового квитка позивача серії НОМЕР_1 від 09.05.1981 та записами його трудової книжки, дата заповнення 02.04.1981 (а.с.15, 16).

Також, трудова книжка містить запис про навчання позивача з 01.09.1986 по 30.06.1990 за денною формою у Харківському юридичному інституті (а.с.16 зворот). Вказане підтверджується копією диплому ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.14).

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить понад 21 рік (тобто дотримується умова не менше 10 років), то правильним є висновок суду першої інстанції, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, враховується період проходження військової служби з 18.05.1981 по 06.06.1983 та половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Крім того, судом вірно враховано, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , дата заповнення 02.04.1981, наявні такі відомості про роботу позивача в органах внутрішніх справ та в прокуратурі:

з 01.08.1990 по 22.10.1992 служба в органах внутрішніх справ,

з 27.10.1992 по 23.11.1995 робота на посаді слідчого прокуратури Бучацького району Тернопільської області,

з 24.11.1995 по 18.01.1999 робота на посаді помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області,

з 19.01.1999 по 01.10.2001 робота на посаді старшого помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області (а.с.16-18).

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, наданого 12.10.2023 Бучацьким районним судом Тернопільської області, ОСОБА_1 з 01.08.1990 по 22.10.1992 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого (а.с.67 зворот - 68).

Як уже зазначалось вище Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача не зараховано вказані періоди до стажу роботи на посаді судді.

Однак, Закон №2862-ХІІ передбачав зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі №515/709/17, предметом якої була правомірність рішення пенсійного органу, яким при визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не було зараховано до стажу роботи на посаді судді періоду роботи позивача на посаді слідчого, сформував висновок, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж (стаж слідчого), дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. При визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці стаж роботи слідчим прирівнюється до суддівського стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №144/247/17, від 28.11.2019 у справі №589/4735/16-а, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 08.11.2022 у справі № 400/3035/21.

Крім того, суд слушно зауважив, що станом на час роботи позивача в органах прокуратури діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, відповідно до статті 56 якого, під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 461, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Відтак правильним є твердження суду першої інстанції, що час роботи на посадах помічника і старшого помічника прокурора підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №242/1890/17 та підтримана Верховним Судом у постанові від 07.09.2020 у справі №426/14458/16.

Крім того, судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 позивач з 01.10.2001 по 20.08.2002 перебував на посаді помічника голови Бучацького районного суду Тернопільської області (а.с.17 зворот).

Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі 9901/805/18 дійшла висновку, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №9901/15/21.

Виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді», треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19).

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24.10.2019 у справі № 9901/2/19, від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

Отже, при здійсненні обрахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

При цьому, суд слушно вказав, що на час обрання позивача на посаду судді статус суддів визначав Закон № 2862-XII, відповідно до частини першої статті 7 якого (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Оскільки, до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, то суд дійшов першої інстанції дійшов підставного висновку про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи з 01.10.2001 по 20.08.2002 на посаді помічника голови Бучацького районного суду Тернопільської області.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції правильно підсумував, що період проходження позивачем строкової військової служби з 18.05.1981 по 06.06.1983, половина строку навчання в Харківському юридичному інституті за денною формою з 01.09.1986 по 30.06.1990, робота на посаді слідчого слідчого відділу внутрішніх справ Бучацького райвиконкому Тернопільської області з 01.08.1990 по 22.10.1992, робота на посаді слідчого прокуратури Бучацького району Тернопільської області з 27.10.1992 по 23.11.1995, робота на посаді помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області з 24.11.1995 по 18.01.1999, робота на посаді старшого помічника прокурора Бучацького району Тернопільської області з 19.01.1999 по 01.10.2001, робота на посаді помічника голови Бучацького районного суду Тернопільської області з 01.10.2001 по 20.08.2002 повинні зараховуватися до стажу роботи позивача на посаді судді.

Відтак, суд дійшов вірного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу на посаді судді, який дає право на відставку, та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, вищевказаних спірних періодів роботи, строкової служби та навчання.

Відповідно, задоволенню підлягає і похідна позовна вимога про зарахування до стажу ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку й призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказаних періодів.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити позивачу з 06.10.2023 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то суд першої інстанції правильно зауважив, що відповідач не визнавав право позивача на зарахування до стажу робити певних періодів роботи позивача, у зв`язку з чим нарахування грошового утримання з врахуванням більшого стажу не проводив.

За наведених обставин, спору між позивачем та відповідачем, з приводу порядку нарахування грошового утримання позивачу (в тому числі його розміру) при більшому стажі роботи немає, спір виник саме через незарахування окремих періодів роботи позивача до спеціального стажу.

Відтак, правильним є висновок, що вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити позивачу з 06.10.2023 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є передчасною.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №500/472/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула