Справа № 363/2145/24
Суддя: Свєтушкіна Д. А.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.09.24 363/2145/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивує тим, що12 квітня 2024 року відносно нього, ОСОБА_1 , поліцейським взводу № 2, роти № 6, Управління патрульної поліції в Рівненській області, ДПП Якимовичем Д.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серії БАД № 491105, про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. відповідно до якої, ОСОБА_1 , 12.04.2024 року о 22 годині 34 хвилини керуючи автомобілем в м. Дубно, вул. Михайла Грушевського, 119 А, не подав сигнал повороту праворуч чим порушив ПДР. Позивач з постановою не погоджується та вважає її незаконною, повідомив, що права передбачені ст. 268 КУпАП йому ніхто не роз`яснював, подану заяву, про розгляд справи з обов`язковим залученням державного адвоката для надання юридичної допомоги не задоволено, постанову винесено без його участі, зазначив, що в постанові його підпис свідчить, лише про отримання копії постанови і не більше. Поліцейський не дав можливість власноруч, письмово викласти все вище вказане. Фактично розгляду справи не було, не досліджувались докази, неодноразові вимоги ОСОБА_1 , про надання доказів вчинення саме ним порушення - поліцейським проігноровані, не допитувалися свідки, йому не роз`яснювали права, не дали можливість заявити клопотання, а головне скористатися послугами державного адвоката. Таким чином, постанова поліцейського № 2, роти № 6, Управління патрульної поліції в Рівненській області, ДПП ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення, серії БАД № 491105 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2024 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано в Управління патрульної поліції Рівненської області матеріали на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також матеріали відео фіксації.

10.07.2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так наведені позивачем пояснення в позові не є обґрунтованою та доведеною підставою скасування оскаржуваної постанови, так як, ніяким чином не заперечують того факту, що керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, а також порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а саме не здійснив рух в зону дії дорожнього знаку, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 122 КУпАП. Щодо тверджень позивача відносно розгляду справи без його участі, вважає їх такими що вводять суд в оману, а даними вчиненими діями позивач бажає уникнути адміністративної відповідальності. В долученій оскаржуваній постанові чітко вбачаються наявні підписи ОСОБА_1 у графі 8. Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП «мені роз`яснено», та у графі 9 «Копію постанови мною отримано» і фактично проставлення даних підписів позивачем визнається. Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 491105 від 12.04.2024 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що 12.04.2024 року поліцейським взводу № 2, роти № 6, Управління патрульної поліції в Рівненській області, ДПП Якимовичем Д.В. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 491105, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 12.04.2024 року об 22 год. 34 хв. в місті Дубно по вулиці Михайла Грушевського, 119 а, позивач керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, а також порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а саме здійснив рух в зону дії дорожнього знаку, що є порушенням вимоги п. 9.2.б та п. 33 ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

В ст. 9 КУпАП, видно, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч.1 та ч 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно пп. а п. 9.1 ПДР України попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Згідно п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8.4 (г) Правил дорожнього руху, дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» заборонний дорожній знак , який забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, а також порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а саме здійснив рух в зону дії дорожнього знаку, що є порушенням вимоги п. 9.2.б та п. 33 ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

На долученому відеозаписі із відеореєстратора зі службового транспортного засобу вбачається рух транспортного засобу MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував під керуванням позивача ОСОБА_1 , а саме даний транспортний засіб здійснив рух в зону дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Наявність на даному проміжку автодороги дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» підтверджується схемою організації дорожнього руху вулиці Михайла Грушевського в місті Дубно.

Також на долученому відповідачем відеозаписі вбачається проїзд транспортного засобу MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував під керуванням позивача ОСОБА_1 у відповідності до дорожнього знаку 4.10 Круговий рух по колу не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч.

Дані відеоматеріали та схема організації дорожнього є доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП.

При цьому формальна відсутність у змісті вказаної постанови, а саме п.7 постанови, застереження про технічні засоби, якими здійснені відеозаписи, не може слугувати за вказаних обставин достатньою підставою для неврахування цих доказів.

З огляду на викладене, судом встановлено, що поліцейський виявив порушення ПДР, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови БАД № 491105 від 12.04.2024 року в справі про адміністративні правопорушення.

Так, наявними в матеріалах справи відеозаписом, та схемою організації дорожнього руху підтверджено, що 12.04.2024 року о 22 год. 34 хв., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ AXOR 1840LS з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, а також порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а саме здійснив рух в зону дії дорожнього знаку, що є порушенням вимоги п. 9.2.б та п. 33 ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 та частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

Відтак, суд дійшов висновку, що належними доказами підтверджено порушення позивачем ПДР України.

Посилання позивача на те, що справа була розглянута без його участі, працівник поліції не оголосив позивачу його права, передбачені ст.268 КУпАП, та не забезпечив розгляд справи за участі державного адвоката за клопотанням позивача, суд не приймає до уваги, оскільки докази таким обставинам відсутні, та зазначене спростовується самою постановою, де стоять підписи позивача у графі 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» та у графі 9 «Копію постанови мною отримано».

Тож поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та жодним чином не перешкоджав водієві у реалізації вказаних прав.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту.

У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 року у справі № 750/11909/23, зазначено, що відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, отже подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того, згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права.

Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу з її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

Враховуючи викладене, позивача ніяким чином не було обмежено у користуванні його правами та не було порушено права позивача, зокрема на правову допомогу, оскільки законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, тому виявивши адміністративне правопорушення, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та розглянув дану справу в порядку, передбаченому ст. 258 КУпАП, з дотритманням вимог ст. 283 КУпАП.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені обставини даної справи, суд приходить до висновку, що при ухваленні оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було порушено норм чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 не має, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 491105 від 12.04.2024 року складена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ: , адреса місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14-В.

Суддя Д.А. Свєтушкіна