Справа № 160/19916/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 23 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 18.08.1993 року по 04.11.1993 року, з 04.10.1995 року по 04.03.2007 року (у тому числі з 17.04.2002 року по 04.03.2007 року) у якості слюсаря-ремонтника у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал продактс» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1) ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після досягнення віку 50 років з 19.07.2024 року.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком пільгових умовах за Списком №1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язакове державне пенсійне страхування». Натомість, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову у призначені пенсії за віком та протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 17.04.2002 року по 04.03.2007 року на посадах, передбачених Списком №1 у зв`язку з тим, що не була проведена атестація робочих місць. У зв`язку з цією обставиною позивач вимушений був звернутись з позовом до суду.
Ухвалою суду від 25.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 - громадянин України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим 23.01.2020, орган видачі: 1218.
В липні 2024 року позивачем було подано заяву до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язакове державне пенсійне страхування» (надалі Закон №1058).
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням від 09.07.2024 №47 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовило позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів, до пільгового стажу (Список №1) не зараховано період з 17.04.2002 по 04.03.2007, оскільки позивачем не було надано наказу про атестацію робочого місця в 2002 році.

Згідно з наданими разом із заявою про призначення пенсії документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача становить 30 років 09 місяців 0 днів, пільговий стаж складає 8 років 04 місяці 16 днів. Відтак, наявного пільгового стажу недостатньо для призначення позивачу пенсії відповідно до п.1) ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з відмовою відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду.

На підтвердження заявлених позовних вимог до матеріалів справи надано трудову книжку серії НОМЕР_2 , де вказано відомості про спірний період роботи на посаді «Слюсара-ремонтника» у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал продактс»: з 18.08.1993 року по 04.11.1993 року та з 04.10.1995 року по 04.03.2007 року згідно з записами трудової книжки №9 та №13.

Відповідно до Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №109 від 24.03.2023, позивач ОСОБА_1 :

- за період з 18.08.1993 по 04.11.1993 виконував роботи з ремонту устаткування цеху №3 за професією, посадою Слюсаря-ремонтника, що передбачена Списком один розділ ХХІІ підрозділу 1, код КП 54б, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10. Пільговий стаж за вказаний період: 02 місяці 16 днів. Додаткові відомості: наказ про атестацію робочих місць №147 від 17.04.1997;

- за період з 04.10.1995 по 15.01.2003 виконував роботи з ремонту устаткування в металургійному цеху №3 за професією, посадою Слюсаря-ремонтника, що передбачена Списком один розділ ХХІІ підрозділу 1, код КП 54б, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 11 березня 1994 року №162. Пільговий стаж за вказаний період: 07років 03 місяці 11 днів. Додаткові відомості: наказ про атестацію робочих місць №147 від 17.04.1997;

- за період з 16.01.2003 по 04.03.2007 виконував роботи з ремонту устаткування відділення №3 металургійного виробництва за професією, посадою Слюсаря-ремонтника, що передбачена Списком один розділ ХХІІ підрозділу 1, код КП 22.1-1б, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 16 січня 2003 року №36. Пільговий стаж за вказаний період: 04 роки 01 місяць 18 днів. Додаткові відомості: наказ про атестацію робочих місць №127 від 04.03.2002.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 18.08.1993 року по 04.11.1993 року, з 04.10.1995 року по 04.03.2007 року (у тому числі з 17.04.2002 року по 04.03.2007 року) у якості слюсаря-ремонтника у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал продактс».

При цьому, як зазначено у відзиві та підтверджується даними розрахунку стажу, періоди роботи з 18.08.1993 року по 04.11.1993 року та з 04.10.1995 по 16.04.2002 вже зараховані до пільгового стажу позивача.

Відтак, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд буде вирішувати спір та надавати оцінку правомірності дій відповідачів з урахуванням наступного періоду роботи позивача, який не було зараховано до пільгового стажу: з 17.04.2002 по 04.03.2007.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що страховий стаж на дату звернення за призначенням пенсії склав 30 років 09 місяців, а пільговий за Списком №1 08 років 04 місяці 16 днів (при необхідному 10 років).

Період роботи позивача, який не було зараховано до пільгового стажу, - 17.04.2002 по 04.03.2007, оскільки не було проведено атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно зі ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання.

Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а.

У цьому випадку суд звертає увагу, що записи про трудову діяльність в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок.

Крім того, судом встановлено, що позивачем до заяви про призначення пенсії надано Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №109 від 24.03.2023, з якої вбачається, що за спірний період:

- з 17.04.2002 по 15.01.2003 позивач виконував роботи з ремонту устаткування в металургійному цеху №3 за професією, посадою Слюсаря-ремонтника, що передбачена Списком один розділ ХХІІ підрозділу 1, код КП 54б, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 11 березня 1994 року №162. Додаткові відомості: наказ про атестацію робочих місць №147 від 17.04.1997;

- з з 16.01.2003 по 04.03.2007 позивач виконував роботи з ремонту устаткування відділення №3 металургійного виробництва за професією, посадою Слюсаря-ремонтника, що передбачена Списком один розділ ХХІІ підрозділу 1, код КП 22.1-1б, підстава: постанова Кабінету Міністрів СРСР від 16 січня 2003 року №36. Додаткові відомості: наказ про атестацію робочих місць №127 від 04.03.2002.

Відтак, атестація робочих місць проводилася.

Відсутність у позивача можливості надати відповідні накази про атестацію не може бути самостійною підставою для неврахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Суд зазначає, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу при призначенні позивачу пенсії.

Суд наголошує, що проведення перевірки відомостей, зазначених у довідці, є забезпеченим правом відповідача та перекладення на особу тягара доведення правдивості чи достовірності даних у первинних документах, та неможливості підтвердження даних довідки первинними документам, не може спричиняти негативні наслідки для пенсіонера та позбавляти його конституційного права на належне соціальне забезпечення.

Суд звертає увагу, що в уточненій довідці містяться також відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, Найменування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, або їх номери, куди включаються ці періоди роботи, реквізити наказів про атестацію робочих місць.

Відтак, суд доходить висновку, що доводи пенсійного органу щодо наявності підстав для відмову у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу є необґрунтованими та безпідставними.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці та довідці про підтвердження наявного трудового стажу №109 від 24.03.2023 року щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

А тому, суд вказує, що доводи пенсійного органу щодо неможливості зарахування позивачу ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи з 17.04.2002 року по 04.03.2007 року, з огляду на викладене вище, є безпідставними.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1) частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача на дату звернення за призначенням пенсії склав 30 років 09 місяців, а пільговий за Списком №1 08 років 04 місяці 16 днів (при необхідному 10 років).

Відтак, враховуючи те, що до пільгового стажу позивача підлягає зарахуванню періоди роботи з 17.04.2002 року по 04.03.2007 року, що відповідає 4 рокам 10 міс.15 дн., суд вказує, що пільговий стаж позивача складатиме сукупно 13 років 3 міс. 01 день (з необхідних 10 років), що є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

За викладених обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.07.2024 №47 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд зауважує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди роботи з 17.04.2002 року по 04.03.2007 року, та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 19.07.2024.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС).

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.07.2024 року №47 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, згідно зі ст. 26, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 17.04.2002 року по 04.03.2007.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням викладених в рішенні суду висновків.

5. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3, ідентифікаційний код: 13486010) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживаня: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон