Справа № 420/24364/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» в особі виконуючого обов`язки директора КП Іванова В.Ю. про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» в особі виконуючого обов`язки директора КП Іванова В.Ю. (надалі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» щодо неправомірної відмови в наданні ОСОБА_1 інформації на інформаційний запит від 20.06.2024 року;

- зобов`язати комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» в особі в.о. директора В.Ю. Іванова надати ОСОБА_1 в письмовому вигляді достовірну, точну і повну інформацію, що запитувалася в інформаційному запиті від 14.06.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.2024 року позивач звернувся з інформаційним запитом до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», в якому просив надати наступну інформацію: 1. виписку саме тих, конкретних норми законодавства, діючи на підставі яких комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» нараховує позивачу заборгованість за свої послуги, якими він не користуюсь фактично та від яких офіційно відмовився; 2. виписку саме тих, конкретних норм законодавства, діючи на підставі яких комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» відновило нарахування заборгованості по квартирі №7 після багаторічної перерви.

20.06.2024 року позивач отримав лист відповідача № 02.01-21/540 за підписом начальника служби теплозбуту ОСОБА_2 , зміст якого, на думку позивача, не стосувався суті запиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що він реалізував своє право на доступ до публічної інформації шляхом звернення до розпорядника інформації із запитом від 14.06.2024 року, натомість лист відповідача від 20.06.2014 року, як відповідь на запит на інформацію, є такою, що надана не по суті запиту, оскільки не містить запитуваної інформації у формі виписок норму законодавства, діючи на підставі якої відповідач нараховує «заборгованість» за послуги, від яких позивач офіційно відмовився та якими він не користується фактично. Отже, зазначені дії відповідача, на думку позивача, підлягають кваліфікуванню за частиною 2 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», як неправомірна відмова в наданні інформації.

Позивач вважає, що у даному випадку відповідач ухиляється від надання інформації про фактичні підстави своїх дій саме тому, що під час реалізації своїх повноважень обрав неправомірний спосіб поведінки, оскільки жодна норма чинного законодавства не надає право комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» нав`язувати громадянам свої послуги або нараховувати оплату за ті послуги, від яких колишній їх споживач відмовився офіційно і якими фактично не користується.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 06.08.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/24364/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

26.08.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач на протязі багатьох років звертається на адресу органів місцевого самоврядування та теплопостачальної організації комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» щодо здійснення нарахувань при наявності самовільного демонтажу системи централізованого опалення. Позивач вважає, що має право на зменшення величини плати за теплову енергію у зв`язку з відмовою від користування цим видом енергії. Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси», в межах компетенції, неодноразово надавалися заявнику роз`яснення. Крім того, «інформаційні запити» ОСОБА_1 містять у собі вимогу на надання юридичного обґрунтування з проведенням аналізу певних правових норм законодавства, що діють у сфері правовідносин з приводу надання комунальних послуг. Надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм, стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, не є обов`язком комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», як суб`єкта відносин, що врегульовані Законом України № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації». Такі відносини врегульовані спеціальним Законом України «Про безоплатну правову допомогу». За всіма зверненнями позивача підприємством давалися вичерпні пояснення, у тому числі у відповідях від 14.12.21 № 02.01-21/890; від 12.01.23 № 13.08-07-51.

11.09.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що у даному випадку, запитувана інформація відповідала ознакам публічної інформації, оформлення запиту від 14.06.2024 відповідало вимогам статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відповідь від 20.06.2024 відповідача - розпорядника інформації не по суті запиту підлягає кваліфікуванню за статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» - як неправомірна відмова в наданні інформації. Доводи, наведені у відзиві, не підтверджені належними доказами, не відносяться до предмету позову у даній справі та не спростовують жодного доводу позовної заяви, а відтак - не підлягають врахуванню у рішенні суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

14.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», в якому просив надати наступну інформацію: 1. виписку саме тих, конкретних норми законодавства, діючи на підставі яких комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» нараховує позивачу заборгованість за свої послуги, якими він не користуюсь фактично та від яких офіційно відмовився; 2. виписку саме тих, конкретних норм законодавства, діючи на підставі яких комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» відновило нарахування заборгованості по квартирі №7 після багаторічної перерви.

Листом від 20.06.2024 року № 02.01-21/540 відповідач повідомив позивача, що теплопостачальна організація КП «Теплопостачання міста Одеси», як суб`єкт господарювання з теплопостачання надає інформацію фізичним особам в межах та обсягах передбачених Законом України від 10.12.15 № 887 «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення» (ст.1, ст.5). КП «Теплопостачання міста Одеси» володіє статусом розпорядника публічної інформації як суб`єкт господарської діяльності, що здійснює транспортування теплової енергії магістральними та місцевими тепловими мережами на межу балансової належності з іншими тепломережами в точці розмежування. Згідно Класифікатора звернень громадян (затв. пост. КМ України № 858 від 21.09.08), звернення від 16.04.2024 (вх. № 01-14/406 від 24.04,24) є повторним. Листами від 31.03.21 № 02.01-21/157; 14.12.21 № 02.01-21/890 від 14.12.21; 12.01.23 № 13,08-07-51; 30.04.24 № 02.01-21/387 були надані відповідні роз`яснення з поставлених питань.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено в наданні інформації, так як відповідь на запит на інформацію є такою, що надана не по суті запиту, оскільки не містить запитуваної інформації у формі виписок норму законодавства, діючи на підставі якої відповідач нараховує заборгованість та відновив нарахування заборгованості за послуги, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Преамбулою Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (надалі - Закону №2657-XII) визначено, що цей закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону №2657-XII передбачено, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до преамбули Закону України від 13.01.2011 року №2939-VІ "Про доступ до публічної інформації" (надалі - Закон №2939) цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ст.1 Закону №2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону№2939 визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі ст.4 Закону №2939 доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону№2939 доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону №2939 передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно ч.1 ст.20 Закону №2939 розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Пленум Вищого адміністративного суду України в п. 1.1. постанови №10 від 29.09.2016 р. «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» роз`яснив, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях:

уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (пункт 2 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг (пункт 3 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб`єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (пункт 4 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI);

інформація про стан довкілля; якість харчових продуктів і предметів побуту; аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (частина друга статті 13 Закону № 2939-VI).

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

В п. 3.5 зазначеної вище постанови Пленум Вищого адміністративного суду України також роз`яснив, що Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом - Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Зі змісту скерованого позивачем запиту вбачається, що заявник просить направити на його адресу виписку норми законодавства, діючи на підставі яких комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» нараховує позивачу заборгованість за свої послуги, та виписку норм законодавства, діючи на підставі яких комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» відновило нарахування заборгованості по квартирі №7 після багаторічної перерви.

Проаналізувавши зміст направленого позивачем запиту, суд вважає, що останній не є запитом на інформацію, в розумінні ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки порушені в ньому питання мають ознаки звернення про надання безоплатної первинної правової допомоги.

За таких обставин, суд вважає, що на запитувану позивачем інформацію не розповсюджуються положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а отже комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» обґрунтовано розглянуло подане позивачем звернення у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Установлені в межах розгляду справи фактичні обставини та зроблені судом висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог твердження.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» в особі виконуючого обов`язки директора КП Іванова В.Ю. (вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65110, ) про визнання протиправними дій комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси щодо неправомірної відмови в наданні ОСОБА_1 інформації на інформаційний запит від 20.06.2024 року та зобов`язання комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси в особі в.о. директора В.Ю. Іванова надати ОСОБА_1 в письмовому вигляді достовірну, точну і повну інформацію, що запитувалася в інформаційному запиті від 14.06.2024 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.09.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.