Справа № 280/2771/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Справа № 280/2771/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання рішення протиправним, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), представника позивача адвокат Александров Олексій Олександрович, до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в м. Києві) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення відповідача 1 від 05.03.2024 о/р №05 про відмову провести позивачу перерахунок пенсії за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-03 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1989 та за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-04 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1990 по 28.02.1995, відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача 1 провести позивачу перерахунок пенсії за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-03 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1989 та за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-04 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1990 по 28.02.1995, відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 у непризначені з 16 жовтня 2002 року позивачу пенсії на пільгових умовах за віком за Списком №2;

зобов`язати відповідача 2 призначити з 16 жовтня 2002 року позивачу пенсію на пільгових умовах за віком за Списком №2 та здійснити виплату пенсійних виплат за період з 16 жовтня 2002 року по 31 серпня 2005 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Таким чином вважає, що відповідач 2 повинен був провести перерахунок пенсії за заявою ОСОБА_1 від 28.02.2024 №795 з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №013-03 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1989 та №013-04 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1990 по 28.02.1995, згідно ст. 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте пенсійний орган безпідставно відмовив в проведенні такого перерахунку. Також, станом на 16 жовтня 2002 року ОСОБА_1 досяг 55 річного віку, мав стаж роботи за Списком №1 - 1 рік 2 місяця 13 днів, за Списком №2 - 22 роки 4 місяця 6 днів, Загальний стаж становив 39 років 10 місяців 09 днів. Отже, за станом на 16 жовтня 2002 року ОСОБА_1 здобув право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідно у жовтні місяці 2002 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії. Проте відповідач 2 вчинив протиправну бездіяльність не призначивши позивачу пенсію з 16 жовтня 2002 року. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 01.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановити відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву. Витребувано у ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчену копію матеріалів пенсійної справи позивача, в тому числі його заяву про призначення пенсії та рішення прийняте відповідачем 2 за наслідками розгляду такої заяви.

15.04.2024 від відповідача 1 надійшов відзив на адміністративний позов в якому вказано, що до заяви позивачем було долучено довідки від 22.01.2024 за №013-03 та за №013-04 про заробітну плату за період з січня 1984 року по лютий 1995 року, видані ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна. Відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» долучені довідки про заробітну плату потребують підтвердження первинними документами. Копій первинних документів, на підставі яких вони були видані, надано не було. В зв`язку з чим, гр. ОСОБА_1 відмовлено у зміні періоду 60 місяців до 01.07.2000 згідно заяви від 28.02.2024 року №795 у зв`язку з відсутністю підтвердження довідок про заробітну плату за результатами перевірки. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

16.04.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві пенсійний орган посилається на те, що За документами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 з 01.09.2005 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія заявнику призначена з дати звернення з 01.09.2005, оскільки пропущено трьохмісячний строк звернення до Пенсійного органу. Крім того, в документах пенсійної справи наявна особиста заява про те, що заявник не звернувся вчасно за оформленням пенсії з особистих причин. В електронній пенсійній справі відсутня заява встановленого зразка про призначення пенсії, а відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії не приймалось. Тому у органів Пенсійного фонду відсутні підстави нарахування та виплати пенсії з жовтня 2002 року. Крім того, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

З 01.09.2005 позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначив відповідач 2 пенсія позивачу була призначена з дати звернення - з 01.09.2005, оскільки ним пропущено трьохмісячний строк звернення за призначенням пенсії до відповідного Пенсійного органу.

Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

28 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою (вх.№795) про перерахунок пенсії, надавши до Пенсійного фонду довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №013-03 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1989, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №013-04 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1990 по 28.02.1995, які були видані Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна».

Також до заяви було додано довідку Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна» про те, що наказом Міністра промисловості України від 31.03.1994 №98 Державний електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна перетворено на Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна». Рішенням загальних зборів акціонерів від 31.03.2011, протокол №20, Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна». Рішенням загальних зборів акціонерів від 07.06.2017, протокол №26, Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна» перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна».

16 березня 2021 року за №339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року№ 13-1).

Відтак, вищезгаданою постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1, зокрема, передбачено можливість застосування екстериоріального призначення та перерахунку пенсій.

ГУ ПФУ в м.Києві опрацьовано заяву ОСОБА_1 від 28.02.2024 за принципом екстериторіальності.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 05.03.2024 №05 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до його заяви та з огляду на те, що долучені довідки про заробітну плату потребують підтвердження первинними документами. Копій первинних документів, на підставі яких вони видані, надано не було.

Вважаючи рішення відповідача 1 від 05.03.2024 №05 про відмову у перерахунку пенсії та бездіяльність відповідача 2 щодо не призначення з 16 жовтня 2002 року пенсії на пільгових умовах за віком за Списком №2 протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку №22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №341/1132/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/1 від 24.06.2021 у справі №233/179/17, від 26.10.2022 у справі №808/1735/18 та інших.

В довідках від 22.01.2024 за №013-03 та за №013-04 зазначена інформацію про розмір заробітної плати позивача за період з 1984 по 1989 роки із розбивкою по місяцях. Вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок). Довідки видані на підставі особових рахунків, відомостей про нарахування заробітної плати за 1984-1995 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Підприємство також зазначило, що не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період зазначений в довідках.

В зв`язку з викладеним суд вважає, що вищезазначені довідки повністю відповідають вимогам Порядку №22-1.

Додатково суд зазначає, що згідно підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а.

Відповідачем 1 не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити заробітну плату (дохід) позивача за період з 1984 по 1989 роки.

Таким чином, відповідачем 1 з формальних підстав не були враховані вищевказані довідки.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom №44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany №71916/01, №71917/01 та №10260/02).

Також, суд вважає за потрібне наголосити, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Це, зокрема, зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України».

Також, аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі №826/5857/16, від 11 лютого 2020 року у справі №816/502/16, від 16 червня 2020 року у справі №756/6984/16-а та від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22.

Відповідач 1 правомірність свого рішення належними та допустимими доказами не довів.

Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача до відповідача 1 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Щодо вимог до відповідача 2, то відповідно до абз.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з заявою про призначення пенсії у 2002 році.

Як зазначив відповідач 2 у наданому відзиві, пенсія позивачу була призначена з дати звернення - з 01.09.2005.

Таким чином вимоги до відповідача 2 не підтверджені належними доказами, а отже не підлягають задоволенню.

Щодо інших тверджень учасників справи, та суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позивних вимог на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м.Києві.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання рішення протиправним, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.03.2024 о/р №05 про відмову провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-03 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1989 та за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-04 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1990 по 28.02.1995, відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 з 28.02.2024 перерахунок пенсії за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-03 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1984 по 31.12.1989 та за довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №013-04 від 22.01.2024 за період роботи з 01.01.1990 по 28.02.1995, відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «23» вересня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль