Справа № 601/2000/24
Суддя: Коротич І. А.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №601/2000/24
Провадження № 2-а/601/41/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.,

за участю

представника позивача Сідорова В.М.,

представника відповідача Калашник Н.Я.

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про поновлення строків на оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 20 від 10.06.2024 та закриття провадження по справі,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Сідоров В.М. звернувся до Кременецького районного суду Тернопільської області в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про поновлення строків на оскарження та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 20 від 10.06.2024 та закриття провадження по справі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 10 червня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області винесено постанову № 20 про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається наступне: начальник ГУ ПФУ у Тернопільській області ОСОБА_3 під час проведення перевірки встановив, що ОСОБА_2 , яка працює на посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременецьке молоко» (далі по тексту - ТОВ «Кременецьке молоко»), допустила порушення порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: неправомірне надання допомоги за перші 05 днів, що призвело до переплати, що є порушенням частини 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV в редакції Закону України № 77- VIIIвід 28.12.2014 року. Суб`єкт владних повноважень вбачає у діях головного бухгалтера ОСОБА_2 наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 1654, ч. 1 ст. 1655, 188 23КУпАП, а тому постановив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 255 грн., що становить 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивач не згідний із вказаною постановою, оскільки описанні в акті Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 30.05.2024 порушення не відповідають дійсності з огляду на наступні обставини. Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області вважає, що під час перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування в Україні на підприємстві ТОВ «Кременецьке молоко» виявленого порушення у вигляді неправомірного надання допомоги за перші 5 днів по листках непрацездатності, а саме: АДМ № 167457 з 26.04.2018 по 07.05.2018 ОСОБА_4 (за рахунок коштів Фонду зайво оплачено 5 календарних дні); АДР № 246980 з 12.11.2018 по 19.11.2018 ОСОБА_5 (за рахунок коштів Фонду зайво оплачено 4 календарних дні). Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 455 (в редакції від 17.02.2012), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Зокрема, п. 1.8. Інструкції № 455 передбачено, що листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів. За наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок непрацездатності (довідка) як продовження попереднього.

Отже, листок непрацездатності серії АДМ № 167457 на ім`я ОСОБА_4 , виданий на підставі та у відповідності до приписів законодавства, що передбачені вищенаведеними інструкціями. Вказаний документ містить підкреслення «Продовження листка» із зазначенням номера попереднього листка непрацездатності АДР № 304392, що свідчить про їх взаємозв`язок між собою та чітко вказує на факт, що листок непрацездатності серії АДМ № 167457 є продовження попереднього ЛН № 304392.

Окрім того, між оформленими листками непрацездатності не пропущено жодного календарного дня, отже, зазначені довідки в сукупності становлять один страховий випадок.

Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності( в редакції від 17.09.2013 року, далі - Порядок № 189).

Згідно пункту 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2011 року № 455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.

Відповідно до пункту 1.3. Порядку № 189, випадок тимчасової непрацездатності - тимчасова непрацездатність, яка триває безперервно від початку визначеного захворювання, травми тощо, підтверджується видачею листка непрацездатності з можливим продовженням лікування в одному або декількох закладах охорони здоров`я до відновлення працездатності, що підтверджується закриттям листка непрацездатності - "стати до роботи".

У разі, якщо особа стала непрацездатною з приводу того самого захворювання, травми до виходу на роботу або відпрацювала неповний робочий день, випадок тимчасової непрацездатності не переривається.

Положенням п. 3.2. Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності № 532 (в редакції від 29.12.2006), передбачено норму, що «зазначення діагноз первинний, діагноз заключний та шифр МКХ-10 зазначаються виключно за письмовою згодою хворого. В іншому випадку первинний та заключний діагнози та шифр МКХ-10 не вказуються».

Враховуючи п. 1.8. Інструкції № 455, за наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок непрацездатності (довідка) як продовження попереднього.

Отже, листок непрацездатності АДР № 246980 з 12.11.2018 по 19.11.2018, виданий на особу ОСОБА_5 , є продовженням існуючого випадку тимчасової непрацездатності, адже зазначена особа знову звернулась до виходу на роботу в закладах охорони здоров`я щодо продовження свого лікування.

Просить суд врахувати, що тимчасова непрацездатність ОСОБА_5 тривала безперервно від початку визначеного захворювання та між оформленими листками непрацездатності не пропущено жодного календарного дня, тому зазначені відомості в сукупності підтверджують продовження страхового випадку. Зазначені в акті Головного управління ПФУ в Тернопільській області порушення, пов`язані саме із неправомірним наданням допомоги за перші 5 днів по листках непрацездатності за рахунок коштів Фонду, а не з фактом настання страхового випадку по досліджуваному листку непрацездатності.

Водночас згідно з пунктом 8.1 розділу 8 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 ( в редакції від 17.02.2012 року), контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової страти працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання.

Відповідно до пункту 8.3 розділу 8 Інструкції № 455, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, відповідальність згідно з законодавством України несуть лікарі.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що контроль за дотриманням порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян та виявлення порушень правил видачі таких документів покладено на (враховуючи межі компетенції) Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання.

У відзиві на позовну заяву від 08.07.2024, відповідач позов не визнав та зазначив, що процедура та підстави притягнення до відповідальності позивача були законні. Відповідач вважає, що в листку непрацездатності серії АДР №307482 виданому ОСОБА_5 зазначено «Стати до роботи» з 12.11.2018, а не «Продовжує хворіти» і не зазначено номера нового ЛН, чим порушено пункт 3.13 Інструкції №532. Тому по листку непрацездатності АДР №246980 з 12.11.2018 по 19.11.2018, виданому ОСОБА_5 за рахунок коштів Фонду зайво оплачено 4 календарних дні.

Враховуючи вищенаведене, якщо у першому лікарняному написано «Стати до роботи» і не зазначено «Продовжує хворіти» і є номер нового ЛН, то це різні страхові випадки, та розрахунковий період і середньоденну заробітну плату потрібно визначати окремо за кожним із них. Також, листок непрацездатності серії АДМ №167457 виданий ОСОБА_4 не є продовженням листка непрацездатності серії АДР №204392, оскільки в ньому зазначено «Стати до роботи» з 26.04.2018, а не «Продовжує хворіти» і не зазначено номера нового ЛН, чим порушено пункт 3.13 Інструкції №532. Тому по листку непрацездатності АДМ №167457 з 26.04.2018 по 07.05.2018, виданому ОСОБА_4 за рахунок коштів Фону зайво оплачено 5 календарних днів.

Враховуючи вищенаведене, якщо у першому лікарняному написано «Стати до роботи» і не зазначено «Продовжує хворіти» і номер нового ЛН, то це різні страхові випадки, та розрахунковий період і середньоденну заробітну плату потрібно визначати окремо за кожним із них.

Просить у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сідоров В.М. позов підтримав та пояснив, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню ще із тих підстав, що вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. В ній не викладено суті адміністративного правопорушення, часу місця його вчинення. В постанові зазначено, що позивач притягується ст. 165-4, ч. 1 ст. 165-5, 188-23 КУпАП. Однак, ст. 165-4 та ст. 188-23 КУпАП мають декілька частин Не зазначення вказаних частин порушує право позивача на захист, оскільки не зрозуміло від якого обвинувачення вона має захищатися. У постанові порушення ст. 188-23 та ст. 165-4 взагалі не описано. А опис ст.165-5 КУпАП не дає підстав вважати, що є склад порушення в діях позивача. Крім того не зрозуміло, за якою статтею визнано винною позивача та накладено стягнення. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав наведених у відзиві.

28 червня 2024 року ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області прийнято до розгляду поновлено строк на оскарження та відкрито провадження у даній справі.

Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

За результатами перевірки було складено Акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України №1900-1103-3/17 від 30.05.2024 (а.с.16-21), яким встановлено детальний опис виявлених порушень вимог законодавства, зокрема, виявлено ряд порушень, в тому числі: ч.2 ст.22, .31 Закону України № 1105-XIV, (в редакції до 01.01.2023р.) неправомірно надано допомогу за перші 5 днів по листах непрацездатності: АДМ № 167457 з 26.04.2018 по 07.05.2018 ОСОБА_4 (за рахунок коштів Фонду зайво оплачено 5 календарних дні); АДР № 246980 з 12.11.2018 по 19.11.2018 ОСОБА_5 (за рахунок коштів Фонду зайво оплачено 4 календарних дні). ОСОБА_2 не згідна з виявленими порушеннями.

30.05.2024 головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №2 УКПР ГУ ПФУ в Тернопільській області на ОСОБА_2 складено протокол № 20 у справі про адміністративне правопорушення відносно головного бухгалтера ТзОВ «Кременецьке молоко», відповідно до якого виявлено такі порушення порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування: за травень, листопад 2018 року неправомірно надано допомогу за перші 5 днів, що призвело до переплати 2825 грн. 94 коп., що є є порушенням: частини 2 статті 22, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІУ в редакції Закону України від 28.12.2014 №77-УІІІ що передбачає відповідальність згідно з "частиною _ статті 165-4, з частиною 1 статті 165-5, частиною _ статті 188-23 КУпАП").Розгляд справи за вищевказаним протоколом призначено на 10.06.2024. ОСОБА_2 відмовилася від підпису протоколу.

Постанови по справі про адміністративне правопорушення № 20 від 10.06.2024, 10 червня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області винесено постанову № 20 про накладення адміністративного стягнення, згідно якої начальник ГУ ПФУ у Тернопільській області ОСОБА_3 під час проведення перевірки встановив, що ОСОБА_2 , яка працює на посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременецьке молоко» (далі по тексту - ТОВ «Кременецьке молоко»), допустила порушення порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: неправомірне надання допомоги за перші 05 днів, що призвело до переплати, що є порушенням частини 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIVв редакції Закону України № 77- VIII від 28.12.2014. Суб`єкт владних повноважень вбачає у діях головного бухгалтера ОСОБА_2 наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 165-4, ч. 1 ст. 165-5, 188-23 КУпАП, а тому постановив притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 255 грн., що становить 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способам.

За частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Питання, пов`язані із здійсненням провадження в справах про адміністративні правопорушення, унормовані Розділом IV КУпАП (статті 245-297-10).

Зокрема, у ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 165-5 КУпАП передбачено, що порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 165-4 КУпАП України порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, фізичними особами, які не мають статусу підприємців та використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо страхових коштів, несвоєчасне інформування Фонду соціального страхування України про річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), нещасні випадки на виробництві та професійні захворювання, що сталися на підприємстві, про зміни технології робіт або виду діяльності підприємства - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.188-23 КУпАП України вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок, пов`язаних з нарахуванням, обчисленням та сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України у проведенні перевірок, пов`язаних з порушеннями законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, поданням відомостей, що використовуються в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України у проведенні перевірок щодо використання страхових коштів у випадках, передбачених законом, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", передбачений обов`язок роботодавця, зокрема, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ТзОВ «Кременецьке молоко» м. Кременець було надано та оплачено застрахованим особам матеріальне забезпечення у зв`язку із настанням страхового випадку - тимчасової втрати працездатності через захворювання.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 1105-XIV, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Відповідач не подав суду докази, що саме позивач ОСОБА_2 є особою, до повноважень якої віднесено прийняття рішення щодо призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг із соціального страхування працівників ТзОВ «Кременецьке молоко» м. Кременець.

Відповідач не подав суду докази на спростування позиції позивача, що листки непрацездатності, які були надані працівниками до розгляду комісії з соціального страхування ТзОВ «Кременецьке молоко» м. Кременець на вирішення питання про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності оформлені у відповідності до вимог наказу МОЗ України №455 від 13.11.2001 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян». Також, не додано, доказів, що саме позивач у 2018 році займала посаду головного бухгалтера ТзОВ «Кременецьке молоко».

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV завданням Фонду та його робочих органів є здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Фонд та його робочі органи ( в подальшому уповноважений орган управління є Пенсійний фонд України) відповідно до покладених на них завдань, у тому числі, здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи (частина друга статті 9 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до положень статті 10 Закону № 1105-XIV, Фонд має право, зокрема, перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Фонд зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Однак будь-яких зауважень, уточнень чи відмови від призначення допомоги від органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не надходило.

Судом встановлено, що у всіх випадках, які були предметом перевірки Фонду, роботодавець отримав від працівників листки непрацездатності у зв`язку із «загальним захворюванням». Підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, передбачені ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» були відсутні.

Зі змісту ч. 2 ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Разом з тим, у постанові про накладення адміністративного стягнення №20 від 10.06.2024 року не зазначено конкретний час вчинення та конкретні обставини порушень, допущених ОСОБА_2 , за які на неї накладено адміністративне стягнення.

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 20 від 10.06.2024 року ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні декількох правопорушень, передбачених "частиною _ статті 165-4, з частиною 1статті 165-5, частиною _ статті 188-23 КУпАП". не вказано суму неправомірних витрат, в той час як в змісті протоколу про адміністративне правопорушення № 20 від 30.05.2024 при викладенні обставин правопорушення вказано, що сума неправомірних витрат становить 2825, 94 грн., а її дії кваліфіковані за "частиною _ статті 165-4, з частиною 1 статті 165-5, частиною _ статті 188-23 КУпАП". В постанові про накладення стягнення на ОСОБА_2 відсутнє обґрунтування перекваліфікації її дій чи виправдання її за частиною _ статті 165-4, частиною _ статті 188-23 КУпАП. (слід зазначити, що вказані статті містять декілька частин, хоча в протоколі не зазначено, за якою саме частиною статті ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності. Також слід зазначити, що положення КУпАП не містять норми, яка дозволяє при винесенні постанови перекваліфікувати дії особи, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення).

Вказана постанова є абстрактною та неконкретизованою щодо обставин вчинення правопорушення, зокрема, місця, часу, складеної документації із зазначенням назви, дати, номера, руху, конкретних осіб, на користь яких проведено неправомірні витрати та підстави не виплачувати їм кошти (відсутність страхового випадку, порушення в оформленні конкретно визначених листків непрацездатності, ким допущені та за яких обставин, тощо).

Таким чином, зазначена постанова суперечить засадам юридичної визначеності як складової верховенства права. При цьому протокол про адміністративне правопорушення чи акт перевірки не можуть замінити оскаржувану постанову в частині відповідної конкретизації факту правопорушення, за яке особа визнається винуватою із накладенням стягнення, та його обґрунтування.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

За приписами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За вказаних обставин оспорюване порушення не є триваючим.

Згідно з частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що за змістом акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення № 20 від 10.06.2024 ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні в травні та листопаді 2018 року декількох епізодів правопорушення, передбаченого частиною _ статті 165-4, з частиною 1статті 165-5, частиною _ статті 188-23 КУпА", які не є триваючими. Таким чином на ОСОБА_2 було накладено стягнення з порушенням положень ст.38 КУпАП пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення. Зі змісту постанови не зрозуміло за вчинення яких правопорушень визнано винною ОСОБА_2 .

Відповідно до положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова № 20 від 10.06.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 2 КАС України щодо законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанову винесено відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Інші доводи відзиву на позов відповідача на висновки суду не впливають.

Відповідно до ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн., сплачений ним за подання адміністративного позову у даній справі.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 242-246, 286 КАСУ, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 20 від 10.06.2024, винесену начальником ГУ ПФУ у Тернопільській області Москаликом Ігорем Івановичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за "частиною _ статті 165-4, з частиною 1 статті 165-5, частиною _ статті 188-23 КУпАП", із накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (, місцезнаходження за адресою: 46001, м. Тернопіль, вул. майдан Волі, 3) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, , місцезнаходження за адресою: 46001, м. Тернопіль, вул. майдан Волі, 3.

Головуючий: І. А. Коротич