Справа № 200/5681/24
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року Справа№200/5681/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Хомича Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

16 серпня 2024 року адвокат Хомич Іван Олександрович в інтересах ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 31 травня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 31 травня 2024 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27 серпня 2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року витребувано у позивача визначені судом докази по справі.

11 вересня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача по справі та докази по справі, які долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року витребувано у відповідача визначені судом докази по справі.

16 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява представника позивача від 10 вересня 2024 року та докази по справі.

18 вересня 2024 року відповідач надав до суду письмові пояснення та докази по справі, які долучено судом до матеріалів справи.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку у відповідача з 26 грудня 2014 року та отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення». 31 травня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі вказаної заяви позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача склав 42 роки 4 місяці 15 днів. Коефіцієнт страхового стажу, обчислений відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», склав 0,42333. При цьому, показник середньої заробітної плати враховувався за 2014-2016 роки, взамін правильного показника середньої заробітної плати по Україні, який мав враховуватись за останні три роки, що передували року (2024 рік) звернення із заявою про призначенням пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за 2021-2023 роки. За таких умов загальний розмір пенсійної виплати за віком склав 4589,59 грн, який обчислений наступним чином: 4460,71 грн. основний розмір пенсії, обчислений від страхового стажу та заробітної плати (7249,11 грн. х 0,42333); 128,88 грн. доплата за понаднормовий стаж. З урахуванням цього та відповідно до листа від 19 липня 2024 року №0500-0202-8/74109, відповідач вважає, що пенсія, призначена позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислена відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства, а тому застосовувати показник середньої заробітної плати по України за 2021-2023 роки немає правових підстав.

Позивач вважає дії відповідача щодо обчислення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними та такими, що порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачу призначено пенсію за вислугу років з 26 грудня 2014 року. Виплата пенсії була призупинена, оскільки 02 лютого 2015 року особа працевлаштувалася на посаду за спеціальністю, яка дає право на вислугу років. Позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою №2346 від 31 травня 2024 року про перехід на інший вид пенсії на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 31 травня 2024 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на 31 травня 2024 року розмір середньої заробітної плати для розрахунку пенсії позивача становить 7994,47 грн. це середня заробітна плата, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення (1,17х1,11х1,11х1,14х1,197х1,0976).

Відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Позивач отримував пенсію за вислугу років з 26 грудня 2014 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Дружківка) №16 від 04 лютого 2018 року про призначення пенсії, позивачу з 26 грудня 2014 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

31 травня 2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за віком.

Відповідно протокольного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Дружківка) №16 про перерахунок пенсії з 31 травня 2024 року, позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 31 травня 2024 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

17 липня 2024 року представник позивача звернувся в інтересах позивача з адвокатським запитом вих.№8862-07/2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому, зокрема, просив:

«1. Надати інформацію про те, коли була призначена ОСОБА_1 пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та який щомісячний розмір пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлений ОСОБА_1 ?

2. Надати копію рішення відповідного управління Пенсійного фонду України, яким приймалося рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Надати інформацію про те, за які роки було взято середній показник заробітної плати при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»?

4. Надати інформацію про те, яка грошова сума показника середньої заробітної плати по Україні була застосована при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»?

5. Надати копію протоколу призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розрахунки пенсії.

6. Надати інформацію про те, чи виплачувалася інший вид пенсії ОСОБА_1 до призначення їй пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Якщо так, повідомити дату з якої була призначена вказана пенсія та надати копію протоколу призначення пенсії ОСОБА_1 , яка їй виплачувалася до призначення їй пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

7. Здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2021, 2022 та 2023, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії.».

19 липня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№0500-0202-8/74109 надало відповідь на адвокатський запит в інтересах позивача, який зареєстровано 18 липня 2024 року за вх.№12151/8, в якій зазначило, зокрема, наступне.

Позивач з 26 грудня 2014 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

31 травня 2024 року позивач надала до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву про перехід з пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була відпрацьована за принципом екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Хмельницькій та Запорізькій областях, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року №339/35961.

Відповідно до пункту 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Виняток становить перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, при переведенні вперше застосовується середня заробітна плата за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

За результатами розгляду, з 31 травня 2024 року позивача переведено з пенсії за вислугу років, яка була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Застосування середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, у випадку позивача, не передбачено чинним законодавством.

Отже, пенсію позивача обчислено з урахуванням норм статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заробітної плати з 01 липня 2000 року по 31 березня 2024 року за даними персоніфікованого обліку, яка складає 10537,19 грн. (7994,47 грн. показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки х 1,31806 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача, звернувся із цим позовом до суду.

Суд враховує, що у наданих відповідачем письмових поясненнях від 18 вересня 2024 року, останнім зазначено, що заяву позивача від 31 травня 2024 року опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Крім того, суд констатує, що доказів звернення позивача до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявами щодо перерахунку розміру її пенсії за віком, призначеної з 31 травня 2024 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», матеріали справи не містять.

Отже, спірним питанням у справі є відмова відповідача в здійсненні перерахунку та виплаті пенсії за віком позивачу, призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 31 травня 2024 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають:

окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу;

робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені;

водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи;

механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення);

працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах;

робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання;

деякі категорії артистів театрів та інших театрально-видовищних підприємств і колективів відповідно до пункту «ж» статті 55;

працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55;

спортсмени відповідно до пункту «є» статті 55.

Частинами першою та другою статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком. Пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

З 01 січня 2004 набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, Законом №1058-ІV не передбачено такий вид пенсії, як пенсія за вислугу років.

Відповідно до частин першої статті 27 Закону №1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регламентований статтею 40 Закону №1058-IV.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з абазами 1-2 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказане відповідає позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14.

Як встановлено судом вище, позивачу з 26 грудня 2014 року призначено пенсію за вислугу років обчислену відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, що не є спірним питанням у справі.

У заяві від 31 травня 2024 року позивач просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Отже, фактично із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом №1058-ІV позивач звернувся вперше 31 травня 2024 року.

При цьому, суд вказує, що на момент звернення із заявою позивач набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 вказаного Закону, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону №1058-ІV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15, які полягають в тому, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку вона (пенсія) має обраховуватися на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 06 грудня 2021 року справа №185/951/17 (2-а/185/126/17), від 21 лютого 2020 року справа №185/1389/17(2-а/185/152/17), від 14 травня 2019 року справа №337/851/17(2а/337/81/2017), від 09 грудня 2019 року справа №127/17149/17, від 20 березня 2018 року у справі №336/368/16-а (2-а/336/59/16), від 03 квітня 2018 року у справі №753/8128/16-а, від 24 квітня 2018 року у справі №185/1391/17 (2-а/185/153/17).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17 зазначено, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а надалі при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Тому при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV необхідно застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням цієї пенсії, тобто за 2021-2023 роки.

Аналогічний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №400/293/19.

Таким чином, позивач має право на виплату пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2021-2023 роки. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17 щодо аналогічних правовідносин.

Разом із цим, як встановлено судом вище, позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявами про перерахунок пенсії за віком, призначеної з 31 травня 2024 року відповідно до Закону №1058-IV, тому заявлені представником позивача вимоги про визнанням протиправними дій відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком позивачу є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, суд висновує, що, у даному випадку, протиправними є дії відповідача саме щодо обчислення позивачу пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, пункт 29).

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним, суд вважає за належне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення з 31 травня 2024 року пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 31 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із цим, суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2020 року по справі №520/2261/19 дійшла висновку, що обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» заява №11681/85).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції ID №3716-8869-2478-1733 від 16 серпня 2024 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов адвоката Хомича Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення з 31 травня 2024 року пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 31 травня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій часитні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20 вересня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна