Справа № 520/2047/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 р. Справа № 520/2047/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024, м. Харків, по справі № 520/2047/24 за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року N° 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року N° 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року N° 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, з 29.09.2022 по 28.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, з 29.09.2022 по 28.04.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права рішення просив частково скасувати рішення, а саме в частині відмови у задоволенні позовної вимоги стосовно визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100000 в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період із 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, з 29.09.2022 по 28.04.2023 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги в даній частині.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач в періоди з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022 брав участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Перебуваючи в районі н.п. Харків Харківської області, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 18.12.2023 №13/15/2190, 01.08.2022 позивач отримав поранення, пов`язане з виконанням останнім обов`язків військової служби із захистом Батьківщини. Відповідно до первинної медичної картки Форми 100 ОСОБА_1 був госпіталізований 01.08.2022, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8489 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2022 по 28.08.2022. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 28.08.2022 по 10.09.2022. Відповідно до виписного епікризу №12700 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.09.2022 по 29.09.2022. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №4815/2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.09.2022 по 28.04.2023. Зазначає, що окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, на яке посилається суд першої інстанції не було зареєстрованим, не пройшло правову експертизу та не набрало чинності у встановленому законодавством порядку, - положення даного акту не підлягали застосуванню під час позбавлення позивача права на додаткову винагороду за спірний період. Також вказує, що вчинення позивачем дисциплінарного проступку та притягнення до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для позбавлення позивача права на виплату йому додаткової винагороди, статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено вичерпний перелік дисциплінарних та адміністративних стягнень, а тому застосування таких стягнень як позбавлення додаткових доплат не передбачена нормами Дисциплінарного Статуту ЗСУ. Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини отримання позивачем поранення, яке було отримано внаслідок виконання обов`язку по захисту Батьківщини під час бойових дій, не взяв до уваги медичні довідки. Також наголошує, що 06.06.2023 представник позивача звернувся до відповідача та надав копії медичних документів. Стосовно посилання суду на факт самовільного залишення частини, позивач зазначив, що станом на день звернення до суду його не визнали винним у вчиненні дезертирства за ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.03.2022 по 30.05.2023 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

До списків особового складу військової частини НОМЕР_1 зарахований 01.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №45 від 01.03.2022. Зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 виключений 30.05.2023, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 №152.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_1 в періоди з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Харків Харківської області, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 18.12.2023 №13/15/2190.

01 серпня 2022 року під час бойового зіткнення з диверсійно-розвідувальною групою збройних сил російської федерації поблизу населеного пункту Байрак Харківської області, позивач отримав поранення.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.08.2022 №1275 «Про результати проведення службового розслідування», встановлено, що поранення рядового ОСОБА_1 отримані під час проходження військової служби та пов`язані з виконанням останніми обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройній агресії РФ проти України, в зоні ведення бойових дій в районі населеного пункту Байрак Харківської області. Поранення рядового ОСОБА_1 не пов`язано з їх перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та відбулося не під час вчинення ними кримінального або адміністративного правопорушення, не спричинено собі навмисно.

У зв`язку із отриманням бойового поранення, позивач проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: відповідно до первинної медичної картки Форми 100, ОСОБА_1 був госпіталізований 01.08.2022; відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8489, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 01.08.2022 по 28.08.2022; відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.202, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.08.2022 по 10.09.2022; відповідно до виписного епікризу №12700, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.09.2022 по 29.09.2022; відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4815/2022, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29.09.2022 по 28.04.2023.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування йому 100 000 грн додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р, за: - безпосередню участь у бойових діях в періоди з 01.03.2022 по 02.06.2022, з 23.06.2022 по 30.07.2022; - перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, в періоди з 01.08.2022 по 28.08.2022, 28.08.2022 по 10.09.2022, з 29.09.2022 по 28.04.2023 включно, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за безпосередню участь в бойових діях ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн пропорційно на місяць: - у квітні 2022 за період з 01.03.2022 до 31.03.2022 в сумі 98500 грн.; - у травні 2022 за період з 01.04.2022 до 30.04.2022 в сумі 98500 грн. - у червні 2022 за період з 01.05.2022 до 31.05.2022 в сумі 98500 грн. - у липні 2022 за період з 01.06.2022 до 02.06.2022 та з 13.06.2022 до 30.06.2022 в сумі 75516,67 грн. - у серпні 2022 за період з 01.07.2022 до 31.07.2022 в сумі 98500 грн. В частині відмови у виплаті додаткової винагороди за час перебування на лікуванні суд обґрунтував тим, що жодних медичних документів військова частина від ОСОБА_1 не отримувала, на момент звернення до суду позивач до місця служби не повернувся, а тому на підставі п. 10 вимоги Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 він не може бути включеним до списків військовослужбовців визначених в наказі про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, а також меж апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, відповідно до пункту 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В подальшому до постанови КМУ №168 від 28.02.22 вносились зміни, проте у період спірних правовідносин по відношенню до військовослужбовців ЗСУ такі зміни не мали впливу на порядок та розміри виплати додаткової винагороди.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Наказом Міністерства оборони України № 98 від 01.04.2022 внесено зміни до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зокрема доповнено пунктом такого змісту: "17. На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України".

З метою врегулювання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, окремим рішенням Міністра оборони України № 248/1298 від 25.03.2022 та № 912/з/29 від 23.06.2022 надавались відповідні роз`яснення, зокрема, щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Cпір у цій справі (в оскаржуваній частині рішення) виник щодо питання про те, чи мав військовослужбовець право на отримання додаткової винагороди, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168, у випадку якщо після перебування на лікуванні останній не повернувся до військової частини.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Також цим же пунктом визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Водночас питання підтвердження отримання позивачем поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, під час участі у бойових діях та заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії судом першої інстанції у цій справі не досліджувалося, адже не було спірним.

Відповідно до пункту 8 Окремого Доручення, у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Відповідно до пункту 6 Окремого доручення накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командира підрозділу.

Статтею 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України закріплено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Отже, із системного аналізу вищевикладених норм слідує, що після закінчення лікарняного військовослужбовець повинен був звернутися до свого безпосереднього начальника з відповідною підтверджуючою медичною документацією, на підставі якої командир підрозділу (безпосередній начальник) повинен підготувати рапорт. В рапорті зазначається періоди перебування на лікуванні та долучається підтверджуюча медична документація.

Водночас, як встановлюється матеріалами справи, ОСОБА_1 до місця служби не повернувся, до безпосереднього начальника з будь-якими заявами чи рапортами не звертався, відповідну медичну документацію, яка підтверджує періоди перебування на лікуванні, не надав.

Матеріали справи містять адвокатський запит представника ОСОБА_1 - Мандрика В.В., до Військової частини НОМЕР_1 , в якому представник просить надати інформацію та відповідні документи про виплату (чи невиплату) щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 ОСОБА_1 у зв`язку з пораненням та лікуванням за період з 01.08.2022 по 28.04.2023. До даного запиту представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 долучив: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію ордера на надання правової допомоги; копія Форми 100; копія виписки із медичної карти амбулаторного (станціонарного) хворого №8489; копія виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного) хворого від 10.09.2022; копія виписного епікризу №12700; копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4815/2022; копія свідоцтва про хворобу №372./а.с.20-24/

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Отже, хоч фактично в жовтні 2023 року представником і було направлено копії медичних документів до Військової частини НОМЕР_1 , однак цей запит не містив для Військової частини НОМЕР_1 жодних правових підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , адже по своїй суті не містив жодних вимог про здійснення нарахування спірної додаткової винагороди.

Станом на момент розгляду справи, позивачем не доведено того факту, що він у передбаченому законом порядку звертався до свого безпосереднього керівника з приводу закінчення строку перебування на лікарняному, та відсутні підтвердження, що він надав своєму безпосередньому начальнику (керівнику підрозділу) медичну документацію, яка могла стати підставою для оформлення рапорту для подальшого нарахування військовослужбовцю додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168.

Отже, оскільки позивач у передбаченому законом порядку не звертався до безпосереднього начальника із рапортом та відповідною медичною документацією, відповідачем не приймалося жодного рішення з приводу виплати додаткової винагороди, що свідчить про відсутність протиправних дій з його боку.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 стосовно нарахування та виплати додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" є передчасними до моменту належного звернення позивача з підтверджуючою медичною документацією.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , проте вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з інших підстав та мотивів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини (ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 по справі № 520/2047/24 змінити з мотивів та підстав відмови в задоволенні вимог позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 по справі №520/2047/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов