Справа № 300/5175/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" вересня 2024 р. справа № 300/5175/24
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач 1, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі по тексту також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Житомирській області) в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію по інвалідності з 22.03.2024, зарахувавши до стажу періоди роботи в Російській Федерації з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.02.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022 та здійснити нарахування пенсії.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови при призначенні пенсії по інвалідності, з підстав відсутності необхідного страхового стажу 10 років.
Позивач стверджує, що Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання. Стаж роботи в Російській Федерації набутий ОСОБА_1 до припинення дії коментованої Угоди, а тому повинен бути зарахований до страхового стажу органом пенсійного забезпечення при призначенні пенсії.
Весь спірний період роботи підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та відповідними довідками. З наведених ОСОБА_1 просив позов задовольнити повністю та призначити пенсію по інвалідності.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) (а.с.23-24).
Правовідносини у галузі пенсійного забезпечення між Україною та 10 країнами Співдружності Незалежних Держав, в тому числі й з російською федерацією, здійснювалися на підставі Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", яка набула чинності з 02.12.2022, Україна вийшла з даної Угоди.
23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 за №2783-ІХ "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року". Це означає, що, починаючи з 23.12.2022, правові відносини з Російською Федерацією та Республікою Білорусь зупинені офіційно, а тому жодні запити на отримання правової допомоги виконуватись не будуть. Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовується у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Офіційні документи, видані з 27.12.2022 компетентними органами з Російською Федерацією та Республікою Білорусь приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю, оскільки Російська Федерація та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, яка є чинною у відносинах України з цими державами. Отже, з 23.12.2022 року дія Конвенції про правову допомогу у правовідносинах з Російською Федерацією не застосовується. З огляду на вказане документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостилю компетентними органами держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року.
За результатами розгляду доданих ОСОБА_1 документів до заяви про призначення пенсії від 24.04.2024, до страхового стажу, не зараховано період роботи відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.02.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022, оскільки робота в Російській Федерації. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб зараховані всі періоди трудової діяльності. Страховий стаж позивача становить 01 рік 09 місяців 20 днів. Враховуючи вище викладене ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Отже, рішення Управління є правомірним та вмотивованим, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
На підтвердження спірного періоду роботи в Російській Федерації, ОСОБА_1 надано тільки довідку від 15.12.2008 за №1915к за період роботи з 02.08.2008 по 26.12.2008, видану ЗАО "Нижневартовскбурнефть" та пільгову довідку від 29.05.2024 за №40 за період роботи з 25.07.2011 по 26.10.2020, видану ООО "Новоуренгойская буровая компания. Інші спірні періоди, які позивач просить зобов`язати врахувати до стажу роботи не підтверджені документально.
Також ОСОБА_1 надано довідку, видану ООО "Новоуренгойская буровая компания" від 28.05.2024 за №100 про нараховану заробітну плату за періоди роботи з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022, де відображено помісячні суми, з яких, як зазначено нараховувались страхові внески (копії, долучені позивачем до матеріалів справи).
Крім того, представник відповідача 1, вказує на те, що із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 за №7219074 від 15.01.1998 слідує, що позивач працював на підприємствах Російської Федерації помічником бурильника, при чому, у останнього відсутнє будь-яке документальне підтвердження отримання ОСОБА_1 освіти в такій галузі. На титульному аркуші трудової книжки не внесено запису про освіту чи професію позивача. Всі вказані обставини, на переконання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ставлять під сумнів спірні періоди роботи ОСОБА_1 без належного підтвердження первинними документами.
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області звертає увагу на обставину одночасного перебування позивача в 2011 році зареєстрованим, як фізична особа-підприємець на території України та перебування у трудових відносинах із товариствами на території Російської Федерації. На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, в Україні не діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно записів, вчинених у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с.9-11) ОСОБА_1 :
- з 15.01.1998 прийнятий на роботу помічником бурильника 4-го розряду в цех капітального ремонту скважин вахтовим методом в ООО "Севергазсервис";
- з 30.06.2005 звільнений з роботи за власним бажанням;
- з 11.08.2005 прийнятий на роботу помічником бурильника шостого розряду в цех поточного капітального ремонту скважин в ОАО "Белорусское УПНИКРС";
- з 11.03.2006 звільнений з роботи за власним бажанням;
- з 01.07.2006 прийнятий помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафту і газ 5 розряду вахтовим методом в ООО "ЗапСиббурнефть";
- з 31.05.2007 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору;
- з 01.06.2007 прийнятий помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафту і газ 5 розряду вахтовим методом в ООО "ЗапСиббурнефть";
- з 18.04.2008 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору;
- з 28.04.2008 прийнятий помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафту і газ 5 розряду вахтовим методом в ООО "ЗапСиббурнефть";
- з 17.07.2008 звільнений з роботи за власним бажанням;
- з 02.08.2008 прийнятий в проект "Восток" помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафту і газ 5 розряду вахтовим методом в ЗАО "Нижневартовскбурнефть";
- з 26.12.2008 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору;
- з 01.06.2009 прийнятий підсобним робітником у відділення бурових робіт в ТОВ "Везерфорд Україна";
- з 31.05.2010 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору;
- з 06.07.2010 призначено виплату допомоги по безробіттю;
- 25.10.2020 надано одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності нарахованої за період з 25.10.2010;
- з 25.10.2010 припинено виплату допомоги по безробіттю;
- з 01.02.2011 прийнятий помічником бурильника капітального ремонту скважин 5 розряду на ділянку капітального ремонту скважин вахтовим методом в ООО "Недра";
- з 06.07.2011 звільнений з роботи за власним бажанням;
- з 25.07.2011 прийнятий в центральну інженерно-технологічну службу помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафту і газ п`ятого розряду вахтовим методом роботи в ООО "Новоуренгойская Буровая Компания";
- з 26.10.2020 звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору;
- з 08.12.2020 прийнятий в центральну інженерно-технологічну службу помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння скважин на нафті і газ 5 розряду ваїтовим методом в ООО "Новоуренгойская Буровая Компания";
- з 15.03.2022 звільнений з роботи за власним бажанням.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №819830 від 15.04.2024 ОСОБА_1 встановлено з 22.03.2024 другу групу інвалідності загального захворювання (а.с.19).
Позивач 24.04.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с.59-60), до якої долучив документи на підтвердження трудового стажу, зокрема, виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , документи про місце проживання (реєстрації) особи, трудову книжку серії НОМЕР_1 (а.с.61).
Виходячи зі змісту відзиву на позовну заяву, орган пенсійного забезпечення вказує про додаткові мотиви відмови, зокрема, ГУ ПФУ в Івано-Франківській стверджує, що спірні періоди, які позивач просить зобов`язати врахувати до стажу роботи не підтверджені документально. Також правомірність відмови у призначенні пенсії по інвалідності мотивує відсутністю доказів отримання ОСОБА_1 освіти за посадами, на яких працював позивач у підприємствах в Російській Федерації. Спірні періоди роботи, на переконання представника відповідача 1, не підлягають зарахуванню також з огляду на відсутність у трудовій книжці запису про освіту чи професію позивача.
В даному випадку, при встановлені обставин у справі, суд звертає увагу, що оскаржуване рішення не містить такої мотивації його прийняття.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV).
Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
В силу правового регулювання положень частини 1 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп, серед іншого, від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.
У відповідності до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В силу вимог пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли "відсутня трудова книжка", або "відсутні відповідні записи про відповідні періоди роботу особи" чи містяться "неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про ті чи інші періоди роботи особи на підприємстві".
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 24.04.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності до якої, поряд з іншим, долучив трудову книжку НОМЕР_1 від 15.01.1998 та інші документи. Дана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.
Отже, єдиною правовою підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності, яку визначив відповідач 2 в оскаржуваному рішенні, є відсутність у позивача необхідного страхового стажу 10 років.
При прийнятті оскаржуваного рішення, ГУ ПФУ в Житомирській області, не зарахувало до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.01.1998 по 31.12.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.01.1998, оскільки позивач працював у Російській Федерації, котра з 01.01.2023 припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
У позовній заяві ОСОБА_1 просив зарахувати до страхового стажу періоди роботи в Російській Федерації з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.02.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022.
Також слід звернути увагу, що позивач, серед іншого, просить зарахувати до його стажу періоди роботи з 01.02.2011 по 06.07.2011 та з 01.06.2009 по 31.05.2010.
Втім, згідно коментованої Форми РС-право, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди з 25.10.2010 по 31.03.2011 та з 01.06.2009 по 24.06.2010, відтак періоди роботи з 01.02.2011 по 31.03.2011 та з 01.06.2009 по 31.05.2010 не підлягають до повторного зарахування, а позовна вимога в цій частині є безпідставною.
Стосовно доводів відповідачів про неврахування до страхового стажу спірних періодів роботи через те, що Російська Федерація вийшла з 01.01.2023 з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, то слід звернути увагу на наступне.
Питання пенсійного забезпечення регулюються, а також регулювалися на момент набуття позивачем страхового стажу двосторонніми угодами в цій галузі, а також Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (надалі по тексту також - Угода), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання.
Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.
Згідно зі статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Оцінюючи спірні правовідносини варто мати на увазі, що законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також закони про пенсійне забезпечення).
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).
Згідно з частини 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 за №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29.06.2004 за №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Так, Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі по тексту також - Угода від 15 квітня 1994 року).
Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Також зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суд має перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню відповідно до законодавства країни, де особа його набула.
Також, частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:
- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві;
- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
Таким чином, виникнення правовідносин, зокрема здобуття спірного загального страхового трудового стажу позивачем, мало місце до виходу Держави Україна та Російської Федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, тому її положення підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до статті 22 Федерального закону Російської Федерації №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російської Федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.
Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону Російської Федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.
Окрім цього, суд зазначає, що відповідачами у даній справі є саме суб`єкт владних повноважень, на якого покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує не представлення останніми доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.
Суд також вважає безпідставними доводи відповідача 1 про незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи, з огляду на відсутність у трудовій книжці запису про освіту чи професію позивача.
Зокрема, як уже зазначалося судом вище по тексту судового рішення, за приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Так, з 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктами 2.11 та 2.12 Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції №58).
У ОСОБА_1 є в наявності трудова книжка серії НОМЕР_1 від 15.01.1998, котра долучалась останнім до заяви від 24.04.2024 (а.с.9-11).
Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи про спірні періоди роботи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнятий/переведений на таку посаду (роботу).
При цьому, суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача 1 про незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи, з огляду на відсутність у трудовій книжці запису про освіту чи професію позивача та через відсутність на титульному аркуші запису щодо освіти чи професії, з огляду на таке.
ОСОБА_1 не ставив вимогу про зарахування до його страхового стажу періодів навчання у будь-яких навчальних закладах. Позивачем не долучались документи, які б підтверджували здобуту ним освіту.
В межах вирішення спірних правовідносин, судом досліджується питання правомірності незарахування до страхового стажу періодів роботи на іноземних підприємствах, зокрема, Російської Федерації та Республіки Білорусь.
В розрізі такої обставини, необхідно звернути увагу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на те, що судом не досліджується правомірність працевлаштування ОСОБА_1 у спірні періоди у підприємствах на посадах помічника бурильника без отримання останнім освіти у відповідній галузі.
Також є незрозумілим твердження відповідача про відсутність на титульній сторінці трудової книжки запису про отриману освіту (професію), з огляду на відсутність спору про зарахування періоду навчання до страхового стажу.
Відповідач 1 стверджує, що спірні періоди роботи не підтверджено первинними документами, однак, за приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відсутність на титульній сторінці трудової книжки запису про отриману освіту (професію) та робота без наявності освіти у відповідній галузі, не спростовує факту наявності у позивача відповідного стажу роботи.
Стосовно покликань відповідача 1 у відзиві на позовну заяву на довідку від 15.12.2008 за №1915к за період роботи з 02.08.2008 по 26.12.2008, видану ЗАО "Нижневартовскбурнефть" пільгову довідку від 29.05.2024 за №40 за період роботи з 25.07.2011 по 26.10.2020, видану ООО "Новоуренгойская буровая компания" та довідку, видану ООО "Новоуренгойская буровая компания" від 28.05.2024 за №100 про нараховану заробітну плату за періоди роботи з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022, де відображено помісячні суми, з яких, як зазначено нараховувались страхові внески (копії, долучені позивачем до матеріалів справи), то слід зазначити наступне.
Згідно розписки-повідомлення від 24.04.2024 за №6590 ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії по інвалідності від 24.04.2024 долучив: виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , документи про місце проживання (реєстрації) особи, трудову книжку серії НОМЕР_1 (а.с.37). Вказана обставина визнається та не заперечується сторонами.
Коментовані вище по тексту судового рішення, довідки долучені ОСОБА_1 до позовної заяви (а.с.12-18) не додавались останнім до заяви про призначення пенсії.
Відтак, суд не може оцінювати надані позивачем довідки, як обставину підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , оскільки такі не були предметом оцінки відповідача 2 при прийнятті оскаржуваного рішення.
Суд, вкотре повторюючись, вказує на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 можливо чітко встановити періоди роботи, записи вчинені у такій засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнятий/переведений на таку посаду (роботу).
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.04.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 в підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації.
Досліджуючи наявність правових підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності на момент розгляду заяви від 24.04.2024, суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Як уже зазначалось судом вище по тексту рішення, згідно положень частини 1 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп, серед іншого, від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років.
Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 27.11.1998, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, на момент звернення із заявою від 24.04.2024 про призначення пенсії по інвалідності, досягнув віку 44 роки (а.с.5), що не заперечується відповідачем (зворотній бік а.с.8).
З урахування висновків суду, про зарахування, до страхового стажу періоди роботи позивача з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.04.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022, суд вважає, що у позивача є понад 10 років страхового стажу, а отже, останній має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до частини 1 статті 32 Закону №1058-IV.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №819830 від 15.04.2024 ОСОБА_1 встановлено з 22.03.2024 другу групу інвалідності загального захворювання (а.с.19).
Як слідує із матеріалів справи із заявою про призначення пенсії по інвалідності позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 24.04.2024 (а.с.59-60).
Тобто, у даному випадку позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у встановлений трьох місячний термін з дня встановлення інвалідності, що свідчить про можливість для призначення пенсії по інвалідності саме з дня встановлення інвалідності, тобто з 22.03.2024.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
В позовній заяві, обираючи відповідача, який повинен відновити його право на пенсію по інвалідності, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.02.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022 та призначити пенсію по інвалідності з 22.03.2024.
В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права, позивач не врахував наступного.
Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту також Порядок №22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача 2 вчинити відповідний обсяг дій та прийняти рішення, враховуючи те, що ОСОБА_1 хоча і подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як органу пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, втім рішення по суті порушеного питання приймалося саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Як визначено пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

В такому випадку, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем 2 прав позивача буде:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.05.2024 за №58 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.04.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 в підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 22.03.2024 пенсію по інвалідності відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

Зважаючи на коментовані вище висновки, позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 за № 3674-VI звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як особа з інвалідністю II групи. Відтак, судові витрати не розподіляються.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.05.2024 за №58 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в підприємствах, що знаходяться на території Російської Федерації з 15.01.1998 по 30.06.2005, з 11.08.2005 по 11.03.2006, з 01.07.2006 по 31.05.2007, з 01.06.2007 по 18.04.2008, з 28.04.2008 по 17.07.2008, з 02.08.2008 по 26.12.2008, з 01.04.2011 по 06.07.2011, з 25.07.2011 по 26.10.2020, з 08.12.2020 по 15.03.2022 на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 22.03.2024 пенсію по інвалідності відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018;

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ідентифікаційний код юридичної особи 13559341), вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003.

Суддя Чуприна О.В.