Справа № 380/18747/24
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 вересня 2024 рокусправа № 380/18747/24

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з червня 2023 по листопад 2023 включно, як військовослужбовцю який обіймав посади інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з червня 2023 по листопад 2023 включно, як військовослужбовцю який обіймав посади інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану із розрахунку 15000 грн. на місяць.

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі меншому ніж 30000 грн. на місяць за вересень 2022;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за вересень 2022 у розмірі 30000 грн. на місяць.

Ухвалою суду від 10.09.2024 позовну заяву залишено без руху. Вказано, що до суду позивач звернувся із пропуском строку щодо одної частини вимог більше року, щодо іншої частини більше двох років, проте не долучив до позовної заяви клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Представник позивача подав заяву про усунення недоліків, в якій вказав, що єдиною нормою, яка регулює строки звернення до суду у справах стягнення заробітної плати є частина 2 статті 233 КЗпП України. При цьому, частина 2 статті 233 КЗпП України не пов`язує початок перебігу строку звернення до суду із такими юридично значущими фактами з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а навпаки, вказує на виключення із таких правил, оскільки, містить виключення із правил крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частина 2 статті 233 КЗпП України щодо початку перебігу строку звернення до суду вказує на факт, за наявності якого розпочинається перебіг тримісячного строку «у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні» (стаття 116).

Відповідач на день видання наказу начальника Кінологічного навчального центру ДПС України від 05.06.2024 №251-ОС про виключення позивача із списків особового складу та всіх видів забезпечення мав здійснити виплати за всіма видами належного позивачу грошового забезпечення, у тому числі і такого яке нараховувалось та виплачувалось позивачу у період з червня 2023 року по листопад 2023 року та у вересні 2022 року в меншому, ніж належало розмірі, яке і є предметом позову.

Покликання суду на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати отримання грошового забезпечення на переконання позивача є помилковим, оскільки по-перше, виходячи з принципу належного врядування військовослужбовець, який отримує грошове забезпечення, динаміка зміни розмірів якого є постійною, виходить з презумпції, що розмір грошового забезпечення і порядок його нарахування здійснено відповідно до закону.

По-друге, військовослужбовець не має розумних причин сумніватися у добросовісності дій органів військового управління і не повинен щомісяця уточнювати суми належних виплат та їх складові за видами, перевіряти правильність застосування механізму чи формули розрахунку грошового забезпечення, відсоткове значення надбавок, доплат, винагород чи премії, а у разі виявлення порушень щомісячно звертатись до суду, оскільки спеціальними нормами унормовано порядок та строки звернення до суду у разі порушення законодавства про оплату праці (стаття 116, частина 2 статті 233 КЗпП України).

Крім того, зауважив, що відповідачем, ані в день виключення позивача зі списків особового складу, ані в день виплати грошового забезпечення всупереч вимогам статті 116 КЗпП України не вручено позивачу письмово повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні). З такою інформацією позивач ознайомився після отримання відповіді на адвокатський запит.

З врахуванням викладеного, виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у спосіб подання заяви про поновлення строків звернення до суду не вважає за можливе. Тому, просить врахувати аргументи сторони позивача та відкрити провадження у цій справі.

При вирішенні заяви суд керується таким.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Статтею 234 КЗпП України передбачена можливість у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, поновлення вказаних строків, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді справи. Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголосив, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Отже, суд погоджується із покликаннями представника позивача, що до спірних правовідносин можливо застосовувати тримісячний строк, передбачений статтею 233 КЗпП України.

Водночас слід зазначити, що у цій справі позивач просить визнати протиправними бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з червня 2023 по листопад 2023 включно, як військовослужбовцю який обіймав посади інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах); дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі меншому ніж 30000 грн. на місяць за вересень 2022.

Отже, предметом даного спору є розмір грошового забезпечення позивача за чітко визначені місяці 2022 та 2023 року. Однак до суду позивач звернувся лише 06.09.2024, тобто з пропуском тримісячного строку, передбаченого частиною 1 статті 233 КЗпП України.

Статтею 234 КЗпП України передбачена можливість поновити пропущений з поважних причин строк, встановлений статтею 233 КЗпП України.

Також, частинами 1 та 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З цього приводу слід зауважити, що позивач не скористався правом подати заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку, а лише виклав додаткові аргументи у заяві про усунення недоліків.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений з доказів день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зауважує, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Наявність таких поважних причин позивач суду не довів.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується як мінімум щомісяця.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина 4 статті 9 Закону №2011-XII).

Відповідно до змісту позовної заяви та заяви про усунення недоліків про нарахування грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж належить, позивачу стало відомо, зокрема, з виписки з карткового рахунку.

Тобто після отримання саме за вересень 2022 року та червень 2023 листопад 2023 року включно грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж необхідно, позивач дізнався про своє порушене право. Водночас суд звертає увагу, що позивач не вказує на здійснення виплати грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж встановлений нормами законодавства ні до, ні після визначених ним спірних періодів.

Крім того, на день звільнення позивача із служби не було спору щодо виплати позивачу неналежних сум грошового забезпечення.

Також, суд звертає увагу представника позивача про те, що отримання листа-відповіді від відповідача на адвокатський запит не змінює моменту з якого позивач мав дізнатися про порушене право.

У заяві про усунення недоліків висловлено переконання про помилковість покликання суду на те, що строк звернення до суду слід обчислювати з дати отримання грошового забезпечення. Однак представник позивача не врахував різниці у правовій природі заробітної плати (періодичної виплати, яка проводиться щомісяця) та коштів, які належать до виплати при звільненні (за невикористані дні відпусток, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань тощо). Тому, суд вважає такі покликання представника позивача хибними.

Встановлення процесуальних строків законом та перевірка їх дотримання сторонами судом передбачено з метою дисциплінування учасників судового процесу, належного та своєчасного користування ними своїми процесуальними правами та обов`язками.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №804/6158/17.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивач у встановлений в ухвалі суду від 10.09.2024 строк не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви. Викладені позивачем аргументи є недостатніми для відкриття провадження у справі чи визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, відповідно до ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, таку слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248, 294 КАС України, суддя,-

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), про визнання протиправними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

3. Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович