Справа № 120/17385/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 вересня 2024 р. Справа № 120/17385/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 07 лютого 2023 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, яке рішенням від 21 лютого 2023 року № 12 відмовило в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Зі змісту такого рішення слідує, що страховий стаж позивачки становить 20 років 08 місяців 21 день. При цьому пенсійним органом не зараховано до страхового (трудового) стажу позивачки періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення в даті народження, а також період навчання відповідно до атестату № 2730 від 30 червня 1979 року, оскільки прізвище заявниці відмінне від прізвища у свідоцтві про шлюб.

Іншим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 травня 2023 року № 12 внесено зміни до рішення від 21 лютого 2023 року, яким також позивачці відмовлено в призначенні пенсії з огляду на відсутність у неї необхідного страхового стажу.

За змісту цього рішення, страховий стаж позивачки становить 26 років 10 місяців 20 днів. Проте до страхового стажу не зараховано період навчання відповідно до атестату № 2730 від 30 червня 1970 року, оскільки прізвище заявниці різниться із прізвищем, що зазначене в свідоцтві про шлюб, період виконання громадських робіт з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2002 року, оскільки відсутнє нарахування заробітної плати, а також період роботи з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

Позивачка вважає такі рішення пенсійного органу протиправними, у зв`язку із чим звернулася з цим позовом до суду з вимогою їх скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком, зарахувавши при цьому до страхового стажу згадувані вище періоди.

Ухвалою від 27 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 12 від 21 лютого 2023 року.

25 грудня 2023 року на виконання вимог ухвали від 27 листопада 2023 року позивачкою подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28 грудня 2023 року продовжено позивачці строк до 15 січня 2024 року для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом зазначення обставин (надання доказів) на підтвердження того, яким чином запроваджений в Україні воєнний стан перешкодив позивачці вчасно звернутися до суду із позовом щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 12 від 21 лютого 2023 року.

17 січня 2023 року на виконання вимог ухвали від 28 грудня 2023 року позивачкою подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 22 січня 2024 року вказане вище клопотання залишено без задоволення, а позовну заяву в частині позовної вимоги щодо оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 12 від 21 лютого 2023 року повернуто особі, що її подала.

Іншою ухвалою суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 22 січня 2024 року надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області на офіційну електронну адресу 23 січня 2024 року о 04 год. 18 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Проте у встановлений судом строк відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

А тому на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку справу вирішувати за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, яке рішенням від 21 лютого 2023 року № 12 відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Зі змісту такого рішення слідує, що страховий стаж позивачки становить 20 років 08 місяців 21 день. При цьому пенсійним органом не зараховано до страхового (трудового) стажу позивачки періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки наявне виправлення в даті народження, а також період навчання відповідно до атестату № 2730 від 30 червня 1979 року, оскільки прізвище заявниці відмінне від прізвища у свідоцтві про шлюб.

24 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийняло рішення № 12 "Про внесення змін до рішення про відмову в призначенні пенсії від 21 лютого 2024 року № 12 ОСОБА_1 "

Таким рішенням відповідачем внесено зміни до рішення від 21 лютого 2023 року, проте знову відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком з огляду на відсутність у неї необхідного страхового стажу.

Зі змісту цього рішення слідує, що страховий стаж позивачки становить 26 років 10 місяців 20 днів, а необхідний страховий стаж для призначення позивачці пенсії становить 29 років. При цьому таким рішенням до страхового стажу не зараховано період навчання відповідно до атестату № 2730 від 30 червня 1970 року, оскільки прізвище заявниці різниться із прізвищем, що зазначене в свідоцтві про шлюб, період виконання громадських робіт з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2002 року, оскільки відсутні докази нарахування заробітної плати, а також період роботи з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду України.

При цьому позивачка у позові наполягає на зобов`язанні відповідача призначити їй пенсію, зарахувавши до страхового стажу лише період навчання та період виконання нею громадських робіт.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що пенсійним органом не зараховано до трудового (страхового) стажу позивачки період її навчання відповідно до атестату № 2730 від 30 червня 1970 року, оскільки прізвище заявниці різниться із прізвищем, що зазначене в свідоцтві про шлюб, а також період виконання громадських робіт з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2002 року, оскільки відсутні докази нарахування заробітної плати.

Визначаючись із тим, чи правомірно пенсійний орган не зарахував такі періоди до страхового стажу позивачки, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом норми містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Як свідчать записи №№ 22, 23 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2022 року виконувала громадські роботи в НВО "Школа-дитячий садок" № 4 різноробочою.

При цьому відповідно до пункту «ж» частини 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" від 01 березня 1991 року № 804-ХІІ, який був чинний на момент виконання позивачкою громадських робіт, держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні, зокрема включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Таким чином, на переконання суду, відсутність даних про нарахування заробітної плати в період виконання ОСОБА_1 громадських робіт не є безумовною підставою для незарахування до страхового стажу позивачки періоду з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2022 року, адже підтвердженням того, що остання виконувала громадські роботи є записи в її трудовій книжці.

Варто зауважити, що пенсійний орган не надав жодного доказу на підтвердження того, що записи в трудовій книжці позивачки вчинені без фактичного виконання останньою громадських робіт, в тому числі без нарахування їй заробітної плати за такі роботи.

Відтак доводи пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2022 року є безпідставними.

Окрім того, до страхового стажу ОСОБА_2 не зараховано період її навчання з 01 вересня 1977 року по 01 вересня 1979 року у міському професійно-технічному училищі № 10 міста Миколаєва, оскільки в атестаті № 2730 прізвище позивачки зазначено як " ОСОБА_3 ", що не відповідає прізвищу, зазначеному в свідоцтві про шлюб, у якому зазначено " ОСОБА_4 ".

У період навчання позивачки у міському професійно-технічному училищі № 10 міста Миколаєва діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01 жовтня 1974 року.

Відповідно до частини 1 статті 47 вказаного Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 2 статті 48 цього Закону передбачалося, що особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання у міському професійно-технічному училищі № 10 міста Миколаєва позивачкою разом із заявою про призначення пенсії подано атестат № НОМЕР_2 , яким підтверджується те, що ОСОБА_5 дійсно з 01 вересня 1977 року по 01 вересня 1979 року навчалася у зазначеному вище училищі.

При цьому свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 підтверджується те, що ОСОБА_5 12 червня 1981 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , а у зв`язку з укладенням такого шлюбу позивачка обрала прізвище свого чоловіка - " ОСОБА_4 ".

Відтак виявлені пенсійним органом розбіжності в прізвищі позивачки, зазначеному у атестаті № НОМЕР_2 та у свідоцтві про укладення шлюбу, обумовлені зміною прізвища позивачки після укладення шлюбу з ОСОБА_6 .

Більше того, довідка № 182, що видана Миколаївським професійним промисловим ліцеєм 23 травня 2023 року, свідчить про те, що ОСОБА_7 дійсно навчалася у міському професійно-технічному училищі № 10 міста Миколаєва.

Відтак слід констатувати, що беззаперечним є факт навчання ОСОБА_1 (до укладення шлюбу - ОСОБА_5 ) у період з 01 вересня 1977 року по 01 вересня 1979 року у міському професійно-технічному училищі № 10 міста Миколаєва.

За таких обставин пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу позивачки період її навчання у міському професійно-технічному училищі № 10 міста Миколаєва з 01 вересня 1977 року по 01 вересня 1979 року.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 травня 2023 року № 12 слід визнати протиправним та скасувати.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, а тому задоволенню підлягає і вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди виконання громадських робіт з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2002 року та навчання з 01 вересня 1977 року по 30 серпня 2002 року включно.

Щодо вимоги про зобов`язання пенсійний орган призначити позивачці пенсію за віком, то суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

При цьому відповідачем в оскаржуваному рішенні від 24 травня 2023 року помилково вказано, що необхідний для призначення позивачці пенсії страховий стаж становить 29 років, оскільки заява про призначення пенсії позивачкою подавалася 14 лютого 2023 року.

Відтак необхідними умовами для призначення позивачці пенсії за віком є досягнення нею необхідного віку (60 років), а також наявність страхового стажу не менше 30 років.

Так, вік заявниці станом на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком становив 60 років, а підтверджений пенсійним органом страховий стаж складав 26 років 10 місяців 20 днів, про що зазначено в оскарженому рішенні.

При цьому в ході судового розгляду суд установив протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24 травня 2023 року про відмову в призначенні пенсії з підстави незарахування до страхового стажу позивачки періоду навчання з 01 вересня 1977 року по 01 вересня 1979 року та періоду виконання громадських робіт з 09 липня 2002 року по 30 серпня 2002 року та вирішив його скасувати.

Разом із тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію, оскільки навіть за умови зарахування до страхового стажу позивачки періоду її навчання з 01 вересня 1977 року по 01 вересня 1979 року (два роки) та періоду виконання нею громадських робіт з 09 липня 2022 року по 30 серпня 2022 року (53 дні) її страховий стаж буде складати менше 30 років, що виключає наявність однієї з обов`язкових передумов для призначення пенсії ОСОБА_1 .

За таких обставин підстави для зобов`язання призначити позивачці пенсію відсутні, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Однак у зв`язку із скасуванням рішення про відмову в призначенні пенсії, а також з огляду на неможливість визначення конкретного страхового стажу позивачки, оскільки визначення такого стажу є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, тому, на думку суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивачки та прийняти рішення з урахуванням викладених у цьому рішенні висновків.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов переконання, що заявлений позов слід задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 12 від 24 травня 2023 року, а також зобов`язавши цей пенсійний орган повторно розглянути заяву позивачки від 07 лютого 2023 року про призначення їй пенсії за віком.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 10 липня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на її користь слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 12 від 24 травня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 лютого 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: 40009, м. Суми, вул. Пушкіна, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21108013)

Рішення суду в повному обсязі складено 19.09.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович