Справа № 400/5467/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 р. № 400/5467/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. у порядку письмового провадження розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вул. Канатна, 83,м. Одеса,65012, вул. Канатна, 83,Одеса,Одеська область,65012 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання протиправним та скасування рішення від 11.04.2024 року № 91; зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 2) в якому просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки період її роботи з 01.04.2015 р. по 04.01.2018 р. в ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 83".

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що неодноразово зверталась до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу період роботи з 01.04.2015 р. по 04.01.2018 р. Натомість відповідач листами повідомляв, що зарахування страхового стажу за вказаний період буде можливо у разі погашення страхувальником заборгованості з сплати єдиного соціального внеску. На думку позивачки, вона не може нести відповідальність за неналежне виконання роботодавцем обов`язку з сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідачі надали відзив на позовну заяву в якому зазначають, що страховий стаж позивача на дату звернення становить 27 років 04 місяці 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Не зараховано до загального страхового стажу період роботи з 01.04.2015 по 04.01.2018 в державному підприємстві «Підприємство державної кримінальної виконавчої служби України №83», оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутня інформація про нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України. З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що на даний час відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку (форма ОК-5) на ОСОБА_1 про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків, за період роботи з 01.04.2015 по 04.01.2018 в державному підприємстві «Підприємство державної кримінальної-виконавчої служби України №83», підстав для зарахування вищезазначеного періоду роботи до загального страхового стажу - немає. Отже, рішення Головного управління №91 від 11.04.2024, про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законним та обґрунтованим.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

04.04.2024 року позивач звернулась до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.04.2024 року ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №91. В обґрунтування прийнятого рішення вказано, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж - 31 рік.

Як зазначає позивач їй не зараховано страховий стаж за період з 01.04.2015 по 04.01.2018 рр., через те, що ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 83" має борг з сплати єдиного соціального внеску, а тому зарахування страхового стажу за вказаний період буде можливо у разі повного погашення страхувальником заборгованості з сплати єдиного соціального внеску..

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (надалі Закон № 1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За визначенням ст. 1 Закону № 1058, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ст. 20 Закону № 1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Судом встановлено, що позивач працювала в ДП «Підприємство ДКВС України №83» з 01.04.2015 року по 04.01.2018 рік отримувала дохід, з яких страхувальником мали сплачуватись страхові внески. Факт ненадходження відрахувань із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України за спірні періоди, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу роботи.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Враховуючи вищезазначене, період роботи позивача в ДП «Підприємство ДКВС України №83» з 01.04.2015 року по 04.01.2018 рік має бути зарахований до його страхового стажу.

Враховуючи викладене суд зазначає, що оскаржене рішення №91 від 11.04.2024 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню.

З метою захисту прав позивача, підлягає задоволенню вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.04.2015 04.01.2018 рр. в ДП «Підприємство ДКВС України №83».

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає таке.

Суд враховує, що статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Отже, повноваження щодо призначення пенсії належить до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Враховуючи наведене, позовні вимоги щодо зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2024 № 91 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача період роботи з 01.04.2015 по 04.01.2018 рр.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 04.04.2024 , з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2024 № 91 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 04.04.2024 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 01.04.2015 по 04.01.2018 рр. у ДП «Підприємство ДКВС України №83» з урахуванням висновків суду у цій справі.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар