Справа № 480/1558/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2024 року Справа № 480/1558/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1558/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи в Сумському будівельно-монтажному управлінні-4 ВПБО "Сумбуд" з 10.08.1992 по 31.12.1997 та здійснити перерахунок пенсії з 26.07.2023.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 19.07.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви позивачу з 26.07.2023 було призначено пенсію за віком без врахування усього страхового стажу, а саме не враховано період роботи в Дочірньому підприємстві приватного акціонерного товариства «СУМБУД» будівельно-монтажне підприємство № 4 з 10.08.1992 по 31.12.1997 роки. Тому позивач 03.10.2023 звернувся до органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок / «допризначення» пенсії. За принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення від 06.10.2023 про відмову в проведенні перерахунку пенсії, оскільки в довідці про підтвердження періодів роботи дата звільнення (22.04.2004 р.) та наказ на звільнення (№29-к від 22.04.2005 р.) мають розбіжність у датах. На думку позивача, таке рішення є протиправним, оскільки у довідці помилково вказана дата звільнення 22.04.2004. Фактично позивача було звільнено 22.04.2005, що підтверджується записами трудової книжки та іншими доказами.
Ухвалою суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику) сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надало до суду відзив на позов, у якому, заперечуючи проти позову, зазначає, що до страхового стажу позивача неможливо зарахувати період роботи з 10.08.1992 по 31.12.1997 згідно довідки від 12.11.2018 № 84, що видана Сумським будівельно-монтажним управліннінням-4 ВПБО "Сумбуд" (наразі - Дочірне підприємство приватного акціонерного товариства "СУМБУД" Будівельно-монтажне підприємство №4), оскільки в довідці про підтвердження періодів роботи ОСОБА_1 в цьому підприємстві вказана дата звільнення 22.04.2004, а наказ про звільнення №29-к від 22.04.2005, тобто маються розбіжності. Тому відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надало відзиву на позов без поважних причин.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області з 26.07.2023 року та отримує пенсію за віком згідно Закону України від 09.03.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
03 жовтня 2023 року gозивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про перерахунок пенсії щодо допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами.
Вважаючи таке рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).
Згідно із ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ст. 24 Закону №1058-ІV).
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
За приписами пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
На момент внесення спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162. Вона передбачала зокрема, що в трудову книжку вносяться відомості про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою відмови позивачу в перерахунку пенсії "допризначення" вказано, що в довідці Дочірнього підприємства приватного акціонерного товариства "СУМБУД" будівельно-монтажне підприємство №4 від 12.11.2018 вих. № 84 про підтвердження періодів роботи позивача дата звільнення (22.04.2004) та наказ про звільнення (№29-к від 22.04.2005) мають розбіжності.
Дійсно, згідно вказаної довідки ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням з 22.04.2004 року на підставі наказу №29-к від 22.04.2005 року (а.с.19).
Тобто, в довідці від 12.11.2018 вих. № 84 допущена описка у даті звільнення позивача, а саме помилково вказаний 2004 рік замість правильного 2005 року.
Про формальну неточність у вказаному документі свідчать записи №10 та №11 трудової книжки ОСОБА_1 , згідно з якими позивач 01.09.2004 на підставі наказу №44-к від 01.09.2004 року по Будівельно-монтажному підприємстві №4 був переведений столяром 4 розряду, а 22.04.2005 року позивача звільнено на підставі наказу №29-к від 22.04.2005 року з Будівельно-монтажного підприємства №4.
Також робота позивача у Будівельно-монтажному підприємстві №4 по 22.04.2005 року підтверджується Відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб та копією Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до загального страхового стажу позивача період роботи в Сумському будівельно-монтажному управлінні-4 ВПБО "Сумбуд" з 10.08.1992 по 31.12.1997 суд зазначає, що а ні у оскаржуваному рішенні, а ні у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 26.10.2023 не іде мови про не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу.
Тобто, не зарахування періоду роботи позивача з 10.08.1992 по 31.12.1997 до страхового стажу не було підставою для відмови у перерахунку пенсії.
Судом встановлено, що підставою для відмови у перерахунку пенсії слугувала формальна неточність у довідці Дочірнього підприємства приватного акціонерного товариства "СУМБУД" будівельно-монтажне підприємство №4 від 12.11.2018 вих. № 84 про підтвердження періодів роботи позивача.
Щодо вимог позивача про перерахунок пенсії з 26.07.2023 суд вважає, що вказана вимога є передчасною, оскільки відповідачем ще не проводився перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки Дочірнього підприємства приватного акціонерного товариства "СУМБУД" будівельно-монтажне підприємство №4 від 12.11.2018 вих. № 84.
Отже в цій частині позову необхідно відмовити.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи часткове задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн, сплачених за квитанцією від 27.02.2024.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за його заявою від 03.10.2023 на підставі довідки Дочірнього підприємства приватного акціонерного товариства "СУМБУД" будівельно-монтажне підприємство №4 від 12.11.2018 вих. № 84.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар