Справа № 340/9885/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/9885/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщені суду у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року (суддя Притула К.М., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 26.04.2024 року) в справі №340/9885/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язати здійснити виплату заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

29.11.2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати таким що є незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 № 156; зобов`язати відповідача здійснити виплату заробітної плати позивачеві у період з 01.06.2023 по 03.10.2023.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції у частині, просив визнати незаконним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 року № 156 та скасувати його. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення допустив значну неповноту судового розгляду, неповністю та неправильно з`ясував всі обставини справи, які мають важливе значення при прийнятті відповідного рішення у справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. ОСОБА_1 впродовж травня 2023 року, Військова частина НОМЕР_1 не надавала направлення до офтальмолога на консультацію, хоча неодноразово звертався до командира з проханням щодо направлення на консультацію з вірусно-бактеріальним кон`юктевітом обох очей, аж поки перестав бачити на одне око, лише тоді отримав направлення на консультацію до окуліста № 692 від 20.05.2023 року та в подальшому 22.05.2023 року направлення на госпіталізацію до офтальмонологічного відділення «Кіровоградської обласної лікарні», направлення від 22.05.2023 року № 4421/med, від Військової частини НОМЕР_2 шпиталь у АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 надано відповідну медичну допомогу та звільнення від службових обов`язків на 6 (шість) + 3 (три) діб, тобто до 01.06.2023 року, що підтверджується довідкою спеціаліста офтальмолога Військової частини НОМЕР_2 від 24.05.2023 року. Апелянт вказував, що 11 серпня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень», цим законом серед іншого внесено зміни до ст. 407 Кримінального кодексу України щодо відповідальності за самовільне залишення місця служби в умовах воєнного стану. Внесеними змінами встановлено, що самовільне залишення військової частини або місця служби в умовах воєнного стану настає, якщо тривалість відсутності більше трьох діб.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного Статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військовослужбовці строкової військової служби направляються до медичного пункту частини черговим роти під командою інструктора з тактичної медицини роти або старшого, призначеного з числа хворих. Книга запису хворих (згідно з додатком 14 до цього Статуту) за підписом головного сержанта роти подається черговому медичного пункту не пізніше ніж за 2 години до початку амбулаторного прийому. Черговий медичного пункту контролює прибуття до медичного пункту всіх військовослужбовців, занесених до книги запису хворих. Після огляду лікарем (фельдшером) хворі залежно від характеру хвороби направляються для лікування. Після одержання медичної допомоги військовослужбовці повертаються в розташування роти під командуванням інструктора з тактичної медицини або старшого. Суд першої інстанції вказував, що висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб, по закінченні терміну звільнення за висновком лікаря військовослужбовці мають бути направлені у разі потреби на повторний медичний огляд. Про звільнення від виконання службових обов`язків офіцерів і військовослужбовців військової служби за контрактом на підставі довідки лікаря (фельдшера) і про вихід їх на службу після хвороби оголошується в наказі по військовій частині. Суд першої інстанції вказував, що після одержання медичної допомоги позивач зобов`язаний був повернутись до розташування військової частини. Суд не приймав доводи позивача про те, що він не мав змоги повернутися до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з сімейними обставинами, оскільки у суду відсутні докази будь-яких звернень, рапортів чи клопотань позивача до військової частини з приводу неможливості повернення або надання відпустки. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Матеріалами справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.01.2023 року № 15 солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, з 17 січня 2023 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.02.2023 року №30, солдат ОСОБА_1 , вважається таким, що з 01 лютого 2023 року справи та посаду кухаря господарчого відділення взводу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

У зв`язку зі скаргами на запалення слизової оболонки очей, 20.05.2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 було надано направлення № 692 від 20.05.2023 року на консультацію до лікаря окуліста з попереднім діагнозом: кон`юнктивіт.

ОСОБА_1 прибув до Військової частини НОМЕР_2 та пройшов медичне обстеження. Після консультації лікаря окуліста у Військовій частині НОМЕР_2 за підписом начальника офтальмологічного кабінету поліклініки військової частини НОМЕР_2 , капітана медичної служби ОСОБА_2 та ТВО заступника командира частини з медичної частини начальника медичної частини, майора медичної служби ОСОБА_3 було видано направлення на госпіталізацію до офтальмологічного відділення до КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної лікарні» №4421/med від 22.05.2023 року.

ОСОБА_1 отримав консультаційний висновок спеціаліста від 24.05.2023 року Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якого рекомендовано: продовжити лікування ще на три доби, звільнення від службових обов`язків на три доби, до служби 01.06.2023 року. Таким чином, згідно приписів консультаційного висновку спеціаліста від 24.05.2023 року Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 мав повернутись до Військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків 01.06.2023 року.

Встановлено, що 31.05.2023 року командиром 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_3 було подано рапорт, в якому доповів, що 20.05.2023 року солдат ОСОБА_1 був направлений на лікування до Військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 року № 156 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , виключено з усіх видів забезпечення з 31.05.2023 року у зв`язку з самовільним залишенням військової частини 31.05.2023 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2023 року № 170 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини з 10 червня 2023 року.

Встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.06.2023 року №321 призначено службове розслідування за фактом неприбуття з лікування солдата ОСОБА_1 , з метою уточнення причин і умов, що сприяли неприбуттю з лікування, а також встановлення ступеня вини.

Складено акт службового розслідування, згідно висновків якого, ОСОБА_1 вважається таким, що 23.05.2023 року не прибув з лікування до місця тимчасової дислокації підрозділу Військової частини НОМЕР_1 .

За результатами проведеного службового розслідування видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10.08.2023 року № 839 «Про результати службового розслідування за фактом неприбуття з лікування солдата ОСОБА_1 » відповідно до якого, ОСОБА_1 вважається таким, що 23.05.2023 року не прибув з лікування до місця тимчасової дислокації підрозділу Військової частини НОМЕР_1 та відсутній на військовій службі.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.10.2023 року № 286, солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , такого, що перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 23 травня 2023 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03 жовтня 2023 року №141 РС призупинено військову службу, з 03 жовтня 2023 року, не враховується в чисельності Збройних Сил України.

У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який у подальшому продовжувався.

В Україні діє воєнний стан, спеціальний правовий режим, який регулюються Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно частин 2 - 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 85, ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.11 Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; - постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; - вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

Згідно ст. 26, 27 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.45, ст. 48 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до ст. 85, ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, службове розслідування може призначатися у разі: - невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; - невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; - неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; - дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; - втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; - порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; - недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; - внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; - повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; - вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; - скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; - надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Згідно пунктів 1, 3 розділу ІІІ, пунктів 1- 6 розділу V, пункту 1 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Отже, для фіксування та ствердження, що військовослужбовець самовільно залишив військовому частину проводиться службове розслідування для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Військовою частиною НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 20.05.2023 року було надано направлення № 692 на консультацію до лікаря окуліста з попереднім діагнозом: кон`юнктивіт. Направленням не встановлено дату, коли ОСОБА_1 мав повернутись після консультації окуліста.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 отримав консультаційний висновок спеціаліста від 24.05.2023 року Військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якого рекомендовано: продовжити лікування ще на три доби, звільнення від службових обов`язків на три доби, до служби 01.06.2023 року. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 24.05.2023 року Військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 мав повернутись до Військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків 01.06.2023 року.

Наказом від 01.06.2023 року № 156 командир Військової частини НОМЕР_1 вказує, що слід вважати, що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину 31 травня 2023 року, хоча після лікування він мав повернутись 01 червня 2023 року. Не встановлено на підставі яких даних Військова частина НОМЕР_1 робить висновки про необхідність повернення ОСОБА_1 , до військової частини саме 31 травня 2023 року.

З огляду на вищевказане, наказ від 01.06.2023 року № 156 у частині, що стосується ОСОБА_1 , є незаконним та підлягає у цій частині скасуванню.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, щодо інших судових витрат докази суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати у частині та в частині позовних ухвалити нове рішення їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року в справі №340/9885/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 року № 156 та у цій ухвалити нове рішення про задоволення позовної вимоги.

Визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 року № 156 у частині щодо солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 .

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко