Справа № 580/6918/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року справа № 580/6918/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське Хімволокно» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Черкаське Хімволокно» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 № про застосування штрафної санкції в сумі 2950,37 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику учасників.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за порушення термінів сплати екологічного податку за IV кв. 2021 року, граничні терміни сплати якого та дата вчинення податкового правопорушення припадають на період дії карантину (до введення на території України воєнного стану) - штрафні санкції за такі порушення не застосовуються на підставі п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що приймаючи спірне ППР, відповідач діяв з порушенням презумпції правомірності рішення платника податків, встановленої в підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, який повинен бути застосований беручи до уваги наявність правової колізії між нормами Податкового кодексу України, оскільки станом на дату вчинення податкового порушення (перший день після граничного терміну сплати визначеного Податковим кодексом України) термінів сплати екологічного податку визначеного в податкових деклараціях з екологічного податку за ІІ кв. 2022 року одночасно діяли норми п. 52-1 та п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Підприємство є об`єктом критичної інфраструктури, надає послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води для забезпечення ними близько 3 млн. квадратних метрів житлової площі у 800 будинках м. Черкаси, здійснює виробництво та постачання в об`єднану енергосистему України близько 300 000 Мвт. год. електричної енергії на рік.

Також позивач зазначив, що в умовах воєнного стану, з початку воєнних дій на території України не зупиняв забезпечення потреб населення та соціально важливих об`єктів у гарячому водопостачанні та централізованому опалені, на протязі квітня-жовтня 2022 року вів активну підготовку до осінньо-зимового опалювального сезону, зокрема в частині ремонту генеруючих потужностей та накопичення палива, спрямовуючи на це всі існуючі фінансові ресурси для забезпечення безперебійного теплопостачання. При цьому, підприємство змушене здійснювати операційну діяльність та підготовку до осінньо-зимового опалювального сезону 2022-2023 років в умовах гострого дефіциту обігових коштів.

Позивач звернув увагу, що зростання операційних витрат не покривається існуючими тарифами на теплову енергію та ціною реалізації електричної енергії на ринку електроенергії, оскільки держава заборонила протягом дії воєнного стану та шести місяців після його завершення підвищувати тарифи на послуги з розподілу природного газу, теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Позивач, за період охоплений перевіркою проводило свою діяльність в період діючого воєнного стану та невизначеності в податковому законодавстві в частині надання преференцій зі сплати податків/усунення таких преференцій, здійснювало заходи щодо закінчення опалювального сезону 2021-2022 років та підготовки до проведення опалювального сезону 2022-2023 років. Отже, висновки податкового органу є безпідставними, зробленими без об`єктивної оцінки всіх суттєвих обставин здійснення фінансово-господарської діяльності в умовах діючого воєнного стану.

На підставі наведеного позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач у визначений судом час подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує повністю. Позиція відповідача зводиться до того, що єдиною підставою, визначеною законодавством, яка звільняє платника від обов`язку сплати податків та зборів за січень - травень 2022 року до 1 серпня 2022 року, є відсутність можливості у платника податків своєчасно виконувати свій податковий обов`язок.

У разі наявності підстав неможливості виконання податкових обов`язків, підприємство, в межах встановленого порядку мало подати відповідну заяву не пізніше 30 вересня 2022 року, з переліком документів, затверджених Наказом №225, що підтверджують неможливість платника - юридичної особи, зокрема щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, своєчасно виконувати свій податковий обов`язок, однак позивач таку заяву не подавав.

Після прийняття Закону №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022, згідно з абзацом вісімнадцятим підпункту 69.2 пункту 69 Кодексу (в редакції до 01.08.2023) поновлено відповідальність платників податків у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок.

При цьому, норма пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних санкцій за порушення термінів нарахування, декларування та сплати податків і зборів на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби не застосовується з 27 травня 2022 року на період дії воєнного стану.

Відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 (далі Постанова №651) відмінено карантин на всій території України з 24 години 30 червня 2023 року.

Отже, після скасування дії карантину по всій території України, Постановою №651, штрафні (фінансові) санкції за наслідками перевірок застосовуються на загальних підставах.

На підставі наведеного відповідач вважає, що до позивача правомірно застосовано штрафні санкції.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено камеральну перевірку приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», код 00204033 (надалі - ПРАТ «Черкаське хімволокно») щодо порушення термінів сплати (перерахування) узгоджених податкових зобов`язань з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО, за IV квартал 2021 року та ІІ квартал 2022 року, за результатами якої складено акт від 07.03.2024 №2263/23-00-04-01-01/00204033 (надалі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п. 50.1 ст. 50, п.57.1 ст. 57, п. 250.2 ст. 250, п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, а саме приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім РО (код бюджетної класифікації 85 19010300, КАТОТТГ UА0022110 ) за IV квартал 2021 року та II квартал 2022 року, а саме:

- за IV квартал 2021 року при граничному терміні сплати 21.02.2022 року погашення узгодженої суми податкового зобов`язання у сумі 12426,59 грн. фактично здійснено 11.07.2022 року платіжною інструкцією №4847;

- за II квартал 2022 року при граничному терміні сплати 19.08.2022 року погашення узгодженої суми податкового зобов`язання у сумі 17077,10 грн. фактично здійснено 29.09.2022 року платіжною інструкцією №5407.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено податкове повідомлення-рішення від 03.04.2024 № про нарахування штрафних санкцій на загальну суму 2950,37 грн., застосованих відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України.

За результатами процедури адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін рішенням Державної податкової служби України від 11.06.2024 №17502/6/99-00-06-03-02-06.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки не погоджується із рішенням контролюючого органу.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Органи державної податкової служби згідно п.75.1 ст.75 ПК України, мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 доповнено абзацом другим, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно ст.102 Кодексу, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З наведеного правового регулювання вбачається, що камеральна перевірка з питань реєстрації податкових накладних проводиться без попередження платника податків, без його згоди та не потребує присутності під час її проведення.

Вирішуючи питання про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій у період дії карантину та в умовах воєнного стану, суд виходить з таких обставин.

Статтею 250 Податкового кодексу України визначено порядок подання податкової звітності та сплати екологічного податку.

У відповідності до пп. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації:

за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком і збором.

Згідно п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З наведених норм Податкового кодексу України слідує висновок, що порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання є підставою для застосування відповідальності у вигляді штрафу в залежності від порушеного строку сплати.

Відповідно до п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій, за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин.

В подальшому дія карантину неодноразово продовжувалась і з урахуванням рішень Уряду України, зокрема, постанови КМУ від 27.06.2023 №651 діяв до 24:00 год. 30.06.2023.

Абзацом вісімнадцятим п.п. 69.2 п. 69 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», який набрав чинності 27.05.2022, визначено, що у разі виявлення порушень Законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з ПКУ, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених п.п. 112.8.9 п. 112,8 ст. 112 ПКУ (вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс- мажору)), що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Цим же Законом від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ підпункт 69.1 п. 69 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України викладено в такій редакції:

« 69.1. У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.».

Вказана редакція підпункту 69.1 п. 69 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України була чинною на момент сплати позивачем податкових зобов`язань за IV квартал 2021 року (11.07.2022) та за II квартал 2022 року (29.09.2022).

Суд звертає увагу, що на дату виникнення обов`язку зі сплати податкового зобов`язання за IV квартал 2021 року, яка припадала на 21.02.2022 діяв мораторій на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань у зв`язку із запровадженням карантину до 27.05.2022.

Отже, з 27.05.2022 законодавець фактично відновив відповідальність за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, які платники податків зобов`язані сплатити у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

При цьому, платникам податків не надано перехідного періоду з метою забезпечення можливості сплатити податкові зобов`язання, датою виникнення у період дії карантину та до запровадження в Україні воєнного стану 24.02.2022.

Суд звертає увагу, що вимога щодо «якості закону» та можливості незастосування судом такого закону ґрунтуються, у першу чергу, на положеннях частини першої статі 57 Конституції України, яка встановлює, що «кожному гарантується право знати свої права і обов`язки». З цієї конституційної норми слідує те, що у випадку встановлення судом факту того, що закон сформульований у спосіб, який не дозволяє особі знати свої права і обов`язки, застосування (тлумачення) такого закону повинно відбуватися судом на користь особи, яку позбавили (звузили) на підставі цього закону певного права або встановили (розширили) для неї нові обов`язки.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 констатував, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України у справі від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 міститься наступний висновок «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

У практиці, зокрема, адміністративного судочинства можна зустріти приклади застосування принципу in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права), який запозичено з кримінального судочинства та загальноприйнято розуміти наступним чином: у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 14.01.2011 у справі Щокін проти України, № 23759/03 та № 37943/06 зазначає про «закон» та його критерії у контексті забезпечення захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права. Розуміється якість закону, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі Beyeler проти Італії, 28.05.2002, №33202/96).

В контексті наведених висновків Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, суд зазначає, що положення Закону від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ, якими внесено зміни до Податкового кодексу України, не відповідають критерію «якості закону», оскільки позбавили платників податків можливості спрогнозувати свою поведінку та передбачати юридичні наслідки такої поведінки.

Карантин введений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2» і з урахуванням рішень Уряду України, зокрема, постанови КМУ від 27.06.2023 №651 діяв до 24:00 год. 30.06.2023.

Фактично платники податків, які не сплатили податкові зобов`язання у період карантинних обмежень, з 27.05.2022 автоматично стали порушниками податкової дисципліни, хоча до набрання чинності Закону від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ такими не вважались.

Тим самим Закон запровадив відповідальність і створив прогалину щодо правовідносин, які вже виникли до набрання ним чинності та не надав можливості платникам податків правомірно врегулювати свою поведінку.

Суд звертає увагу, що за даними акту перевірки період нарахування штрафних санкцій щодо податкових зобов`язань з екологічного податку за IV квартал 2021 року терміном сплати до 21.02.2022, тобто в період дії карантину, розпочато з 27.05.2022, тобто позивачу не надано будь-якого строку для сплати податкових зобов`язань.

Разом з тим, платникам податків, які мають можливість виконувати податкові обов`язки, надано право сплачувати податкові зобов`язання до 31.07.2022, датою виникнення з 24.02.2022 і після цього запроваджено відповідальність.

З наведеного вбачається, що Законом від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ для платників податків не створено рівних можливостей з метою сплати податкових зобов`язань датою виникнення у період дії карантину, порівняно з податковими зобов`язаннями датою виникнення у період дії воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

На переконання суду, і перші, і другі мали бути сплачені на рівних умовах, оскільки зміна законодавства для обох категорій мала місце у період дії воєнного стану.

Наявність вищенаведеної прогалини в законі не може покладати на позивача відповідальність за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, оскільки законодавчі зміни не забезпечили прогнозованості поведінки платника податків, який мав обґрунтовані очікування щодо сплати податкових зобов`язань після завершення карантинних обмежень.

Однією з основних засад податкового законодавства України є презумпція правомірності рішень платника податку, яка закріплена пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України та передбачає: правомірність рішень платника податків в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Як встановлено судом, позивач сплатив 11.07.2024 податкові зобов`язання з екологічного податку за IV квартал 2021 року в сумі 12426,59 грн., що на думку суду за відсутності визначеної законом кінцевої дати їх реєстрації, не є порушенням норм закону, оскільки позивач мав право на обґрунтовані очікування щодо сплати податку до 31.07.2022, тобто в строк для сплати податкових зобов`язань, які виникли з 24.02.2024. Саме тому суд вважає зазначене рішення платника податків правомірним та одночасно вважає протиправним застосування до нього відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань за IV квартал 2021 року в розмірі 1242,66 грн.

Касаційним адміністративним судом неодноразово застосовано тлумачення якості Закону з метою захисту суб`єкта приватного права у його спорі з суб`єктом владних повноважень, зокрема, у постановах від 09.07.2020 у справі № 823/647/17, від 17.06.2020 у справі № 826/17578/15, від 29.04.2020 у справі № 826/2338/17, від 29.04.2020 у справі №826/18792/16 та від 11.02.2020 у справі № 816/502/16.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що в наведеному випадку можливість платника податків виконувати свій податковий обов`язок не впливає на кваліфікацію його дій, оскільки до 27.05.2022 законодавцем не вживалось поняття «неможливість виконання платником податків податкового обов`язку на період до припинення або скасування воєнного стану», відповідно платник податків, який діяв в умовах карантинних обмежень не повинен доводити, що неможливість сплати податкових зобов`язань обумовлена саме воєнним станом. Правовідносини щодо введення воєнного стану виникли в майбутньому та не могли бути прогнозовані платником податків, який не сплатив податок у період дії карантину.

За наведених обставин та правового регулювання податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 №, в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 1242,66 грн. підлягає скасуванню.

Щодо своєчасності сплати податкових зобов`язань за II квартал 2022 року, яке мало місце 29.09.2022, суд зазначає, що дата подання податкової декларації припала на 09.08.2022, а строк сплати визначених нею податкових зобов`язань 19.08.2022, тобто усі зазначені події відбулись після набрання чинності Законом від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ. Отже, платник податків мав змогу спрогнозувати свою поведінку та своєчасно сплатити податкові зобов`язання, оскільки набрання чинності закону мало місце 27.05.2022, а кінцева дата сплати зобов`язань 19.08.2022, тоді як фактична сплата відбулась 29.09.2022. Як наслідок податкове-повідомлення-рішення від 03.04.2024 №, в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 1707,71 грн. скасуванню не підлягає.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 №, в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 1242,66 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь на користь приватного акціонерного товариства Черкаське хімволокно (18013, Черкаська обл., м. Черкаси, просп. Хіміків, буд. 76, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО