Справа № 320/7318/24
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 вересня 2024 року м. Київ Справа № 320/7318/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., отримавши та розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора , Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неконституційним актом, у загальній сумі 1 842 580 (один мільйон вісімсот сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 96 копійок.

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України , в якому просить суд:

1. Стягнути з держави особі Офісу Генерального прокурора () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, завдану неконституційним актом, у загальній сумі 1 842 580 (один мільйон вісімсот сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 96 копійок.

2. Зобов`язати державу в особі Держаної казначейської служби України () перерахувати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України завдану йому матеріальну шкоду, завдану неконституційним актом, у загальній сумі 1 842 580 (один мільйон вісімсот сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 96 копійок.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду вмотивоване клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та надати докази, які підтверджують обставини викладені у клопотанні та визначити, що саме позивач просить стягнути матеріальну шкоду або заробітну плату.

На адресу суду через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав та уточнена позовна заява про відшкодування матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначив, що наказом Київської міської прокуратури № 2167ц від 21.12.2019 позивача було звільнено із займаної ним посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», однак, у подальшому Рішенням Конституційного Суду України від 01.03.2023 у справі за № 3-5/2022(9/22) пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІX від 19.09.2019, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), у зв`язку з порушенням гарантій незалежності прокурора, у тому числі від незаконного звільнення. Позивач вказує, що дізнався про наявність вказаного рішення 2 березня 2023 року з дня оприлюднення вказаного рішення Конституційного Суду України на сторінці офіційного вебсайту Конституційного Суду України та вважає, що шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст.122 КАС України, не порушив.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд звертає увагу і на практику Європейського Суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Судом встановлено, що наказом Генеральної прокурори від 21.12.2019 № 2167ц позивача було звільнено із займаної ним посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VІІ. Позивач звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до відповідача-1 та інших, про визнання протиправним та скасування Наказу № 2167ц, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.08.2022 у задоволенні позову позивача відмовлено. Отже спірні правовідносини у сторін виникли з 21.12.2019.

ОСОБА_1 , як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду, посилається на ухвалення Конституційним Судом України рішення від 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023, з даного приводу суд зазначає таке.

Згідно частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Окрім цього у частині першій статті 97 указаного Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі, та застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі та виникли до ухвалення рішення Конституційним Судом України, проте продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Тобто рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Зокрема, Рішенням Конституційного Суду України, у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (щодо гарантій незалежності прокурора) № 1-р(ІІ)/2023 (№ 3-5/2022(9/22), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

У резолютивній частині вказаного Рішення КСУ від 01 березня 2023 року №1-р(ІІ)/2023 (пункт 2) визначено, що пункт 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що своєю чергою має значення для вирішення наступних справ і не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду в спорі, щодо якого ухвалене остаточне судове рішення.

При цьому, суд акцентує, що Рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023р. №1-р(II)/2023 по справі №3-5/2022(9/22) не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності

Між тим, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами були остаточно вирішені у судовому порядку у праві № 640/1431/20, а отже вичерпали свою дію, та не продовжують існувати, а відтак Рішення Конституційного Суду України від 01 березня 2023 року №1-р(II)/2023 по справі №3-5/2022(9/22) у даному випадку до правовідносин між сторонами по даній справі у жодному разі не є застосовним.

Таким чином, посилання позивача, як на підставу для поновлення строку звернення, на висновки Рішення Конституційного Суду України 01.03.2023 № 1-р(ІІ)/2023 у справі № 3-5/2022(9/22) щодо відповідності Конституції України пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», на думку суду, не є ґрунтовними, та юридично спроможними.

З огляду на вказане, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 01.03.2023 №1-р(ІІ)/2023 не може вважатися підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі покликаний дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин та сприяти досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювати учасників адміністративного процесу добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки.

Таким чином, твердження позивача про те, що строк звернення до адміністративного суду ним не пропущено, суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 позивачем належним чином не виконано.

У свою чергу позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неконституційним актом, у загальній сумі 1 842 580 (один мільйон вісімсот сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 96 копійок, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І.І.