Справа № 380/17001/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 рокусправа № 380/17001/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюк Віталій Ярославович, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2), в якому з урахуванням нової редакції позовної заяви, просить:

визнати протиправними дії щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця (переведенні на інший вид пенсійного забезпечення) за нормами та у порядку встановленому Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889;

визнати протиправним та скасувати рішення №60 від 08.07.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця (переведенні на інший вид пенсійного забезпечення) за нормами та у порядку встановленому Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889;

зобов`язати призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 з 01.07.2024 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії), зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ відповідно до заробітної плати за червень 2024 року згідно з листом-довідкою Управління соціального захисту Львівської міської ради від 01.07.2024 року №2603-вих.-227 про визначення заробітної плати за червень 2024 року.

Позивач свої вимоги аргументує тим, що відповідач протиправно відмовив їй у перерахунку пенсії з підстав, що вона з 04.07.2001 року працює на посадах особи місцевого самоврядування, які не відносяться до категорії посад державних службовців, оскільки на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» вона досягла 64-річного віку та має стаж державної служби понад 20 років, а відтак набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ. Крім того, посилається на правові позиції Верховного Суду, зазначені у позовній заяві.

Відповідач 1 подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що…

Відповідач 2 подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає таке. З 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», згідно з яким керівні працівники та спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058. Оскільки, з наданих документів встановлено, що позивач з 04.07.2001 працює на посадах особи місцевого самоврядування, які не відносяться до посад державних службовців, а відтак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 60 від 08.07.2024 про відмову в переході на інший вид пенсії за відсутністю правових підстав. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому надала свої обґрунтування аналогічні позовній заяві. Вважає, що доводи та аргументи відзиву на адміністративний позов не спростовують позовні вимоги, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд виходив з наступного.

Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 02.10.2018, позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З трудової книжки серія НОМЕР_2 від 07.08 1981 року убачається, що позивач працювала, зокрема серед іншого, на таких посадах:

01.03.2000 прийнята на посаду спеціаліста 2 категорії відділу субсидій Франківської районної адміністрації м.Львова з випробувальним терміном 1 місяць;

01.03.2000 присвоєно 15 ранг державного службовця 7 категорії та прийняла присягу державного службовця;

07.03.2000 переведена на посаду головного спеціаліста цього відділу;

01.05.2001 присвоєно 14 ранг державного службовця;

04.07.2001 складено присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 14 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування, віднесений до 7 категорії посад;

01.01.2002 переведена на посаду завідувача сектору-головного спеціаліста сектору програмного забезпечення управління соціального захисту населення Франківської районної адміністрації згідно зі ст. 32 КЗпП України;

01.04.2002 переведена на посаду начальника відділу автоматизованої обробки спеціальних виплат управління соціального захисту населення;

01.12.2002 присвоєно 13 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування, віднесений до 6 категорії посад;

01.01.2003 присвоєно 11 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування, посаду віднесено до 5 категорії посад органу місцевого самоврядування з 01 січня 2003 року;

20.01.2005 присвоєно 10 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування, віднесений до 5 категорії посад;

29.12.2006 присвоєно 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування;

04.01.2007 переведена на посаду завідувача сектора автоматизованої обробки інформації Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради;

10.06.2009 переведена за її згодою на рівнозначну посаду завідувача сектора призначення всіх видів допомоги Франківського відділу соціального захисту;

11.01.2016 переведена за її згодою на посаду заступника начальника Франківського відділу соціального захисту, як таку, що перебуває у кадровому резерві.

Позивач у позові зазначає, що продовжує працювати та станом на 01.05.2016 року її стаж роботи на посадах віднесених до відповідної категорії посад державної служби становить 16 років 02 місяці 00 днів, а на час звернення (01.07.2024) за призначенням пенсії стаж державної служби становить 24 роки 04 місяці 00 днів, страховий стаж 47 років 08 місяців 14 днів.

З матеріалів справи видно, що позивач звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою за призначенням/перерахунком пенсії від 01.07.2024.

Розглянувши вищевказану заяву, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято рішення №60 від 08.07.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено їй в переході з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Мотивами відмови є те, що з 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», згідно з яким керівні працівники та спеціалісти місцевих рад набули статусу посадових осіб органів місцевого самоврядування. Аналізом наданих документів встановлено, що з 04.07.2001 ОСОБА_1 працює на посадах особи місцевого самоврядування, які з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення органу Пенсійного фонду №60 від 08.07.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосовуючи наведену норму, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі №466/5138/17.

Так, у згаданій постанові Верховного Суду зазначено наступне.

«Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

…

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».».

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до абзаців 7-9 статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; до шостої категорії - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад; до сьомої категорії - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Статтею 46 Закону № 889 та пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 передбачено, що, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна позиція повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постановах від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 та від 26.06.2018 у справі №735/939/17.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 10.05.2018, справа №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» №889 та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу №889-Х/ІІІ від 10.12.2015 року стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах установлених на той час законодавством.

Беручи до уваги вказані правові позиції Верховного Суду суд дійшов висновку, що оскільки позивач з 04.07.2001 року безперервно до 01.05.2016 року займала посади в органах місцевого самоврядування, які віднесені до відповідної категорії посад державної служби, а отже відповідно до п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-ІІІ такі мають бути зараховані до стажу державної служби за період роботи до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-Х/ІІІ від 10.12.2015 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ - 01.05.2016, становив більше 10 років, при цьому вона працювала на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII, досягла 60-річного віку та мала стаж державної служби понад 20 років та страховий стаж, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також, суд зазначає, що стаж роботи позивача на посадах віднесених до відповідної категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, який становить 16 років 02 місяці 00 днів підтверджується листом Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 01.07.2024 №2603-вих-277.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не подано належних доказів правомірності відмови позивачу у переході з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Оскільки спірне рішення за принципом екстериторіальності приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд дійшов висновку, що його відмова у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно з Законом України «Про державну службу» не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими, та в цих межах підлягають задоволенню.

Відтак, наведене вказує на те, що відповідачем 2 при прийнятті спірного рішення не було дотримано п.1 і п.3 ч.2 ст.2 КАС України, критеріїв правомірності.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту судом враховано таке.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведена норма вказує на те, що завданням адміністративних судів є вирішення спору.

Оскільки оскаржене рішення є необґрунтованим в тому числі в частині визначення стажу державної служби позивача, який не був зарахований згідно записів трудової книжки, а також вимога щодо здійснення нарахування та виплати пенсії державного службовця, з врахуванням при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ відповідно до заробітної плати за червень 2024 року згідно з листом-довідкою Управління соціального захисту Львівської міської ради від 01.07.2024 року №2603-вих.-227 про визначення заробітної плати за червень 2024 року, як просить позивач, то суд вважає, що спір між сторонами у цій частині ще не виник, а тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

При цьому, суд, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення, здійснення нарахування та виплати пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 з 01.07.2024 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії) із зарахуванням до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ відповідно до заробітної плати за червень 2024 року згідно з листом-довідкою Управління соціального захисту Львівської міської ради від 01.07.2024 року №2603-вих.-227 про визначення заробітної плати за червень 2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Суд відзначає, що дії зобов`язального характеру про повторний розгляд заяви позивача щодо призначення, здійснення нарахування та виплати пенсії державного службовця має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання за заявою ОСОБА_1 , яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача пропорційно задоволених вимог в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як особи, що приймала оскаржуване рішення.

Решта суми судового збору у розмірі 1816,80 грн. може бути повернена за клопотанням позивача відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом).

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію державного службовця (переведенні на інший вид пенсійного забезпечення) за нормами та у порядку встановленому Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №60 від 08.07.2024 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) з урахуванням правової оцінки, наданої судом, повторно розглянути заяву від 01.07.2024 року ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) щодо призначення/перерахунку пенсії із здійсненням нарахування та виплати пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 з 01.07.2024 року (з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії) із зарахуванням до стажу державної служби періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 Закону №3723-ХІІ відповідно до заробітної плати за червень 2024 року згідно з листом-довідкою Управління соціального захисту Львівської міської ради від 01.07.2024 року №2603-вих.-227 про визначення заробітної плати за червень 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович