Справа № 520/3505/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 вересня 2024 року справа №520/3505/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.12.2023 №571 про відмову позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити з 15.12.2023 позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України №1058-IV, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 23.07.1984 по 08.05.1985 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірювальних приладів та автоматики) каталізаторного цеху по 5 розряду в Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ», з 25.07.1988 по 16.08.1991 на посаді слюсаря КВПтаВ (контрольно-вимірювальних приладів та автоматики) цеху аміаку 1-Б по 5 розряду в Сєвєродонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ» та період військової служби з 15.05.1985 по 13.06.1988.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що досягнувши пенсійного віку, встановленого пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», він 15.12.2023 звернувся до ГУ ПФ України в Харківській області із заявою встановленого зразка та необхідними документами щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Проте, рішенням від 15.12.2023 відповідачем позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців. На переконання позивача, вказане рішення є протиправним, оскільки він досягнув відповідного віку та має необхідний стаж роботи, у тому числі і пільговий. Водночас вказав, що відповідачем протиправно не зараховано до загального стажу період військової служби.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Відповідачем за допомогою системи «Електронний суд» надіслано відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно із записами трудової книжки від 23.07.1984 серії НОМЕР_1 , а саме з 23.07.1984 по 08.05.1985 та з 25.07.1988 по 16.08.1991, оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці. Водночас вказує, що до загального стажу позивача не зараховано період військової служби з 15.05.1985 по 13.06.1988, оскільки у графі 4 трудової книжки позивача у підставі внесення запису не зазначено дату документу, що є порушенням Інструкції, що затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач 15.12.2023 звернувся до ГУ ПФ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. До заяви позивач додав: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, військовий квиток, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заяву про спосіб виплати пенсії, трудову книжку та документи про стаж.

За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням від 15.12.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

Вказано, що вік заявника 57 років 7 місяців 1 день (необхідний вік 55 років), страховий стаж заявника становить 34 років 10 місяці 25 днів (необхідний стаж не менше 30 років у чоловіків), пільговий стаж відсутній (необхідний стаж 12 років 6 місяців). Водночас повідомлено, що до пільгового стажу не зараховано періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 23.07.1984 з 23.07.1984 по 08.05.1985 та 25.07.1988 по 16.08.1991, оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2. Крім того, вказано про те, що період військової служби з 15.05.1985 по 13.06.1988 не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки у графі 4 трудової книжки позивача у підставі внесення запису не зазначено дату документу, що є порушенням Інструкції, що затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.

Вважаючи, вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даною позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що суть спору полягає:

- у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до пільгового стажу позивача період роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 23.07.2024 по 08.05.1985 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) каталізаторного цеху по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №2, 3) та з 25.07.1988 по 31.12.2003 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) цеху аміаку 1-Б по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №5, 6);

- у наявності чи відсутності правових підстав для зарахування до загального стажу позивача період роботи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 15.05.1985 по 13.06.1988 військова служба у радянській армії (запис №4).

Щодо зарахування пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим законом визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі по тексту - Закон України №1058-IV).

У силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону України №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону України №1058-IV).

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи, згідно з частиною першою статті 114 Закону України №1058-IV мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Тобто, Законом України №1058-IV передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 1.1. розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі по тексту - Порядок №21-1), заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі (абзац 4 пункту 1.9. розділу І Порядку №22-1).

Суд звертає увагу, що у заяві про призначення пільгової пенсії від 15.12.2023, поданій позивачем, зроблений відповідний запис щодо документів, яких не вистачає, однак у матеріалах пенсійної справи відсутні відомості про повідомлення заявника про те, які документи необхідно було подати додатково, що свідчить про бездіяльність пенсійного органу.

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком, серед інших, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом першим пункту 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі - колгоспі) або в одній системі.

У свою чергу, пункт 18 Порядку №637 передбачає, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, надає особам, зокрема, роз`яснення з питань призначення та виплати пенсій; допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку №22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Усупереч зазначеному, відповідач проігнорував наведені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку №22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

На підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення пункту 3 Порядку №637), не пропонував у рамках наданих повноважень (пункт 3.3. Порядок № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку №637).

Натомість відповідач за наслідками розгляду заяви позивача від 14 червня 2022 року прийняв рішення від 15.12.2023, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного пільгового стажу.

Із матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України №1058-IV стала відсутність необхідного пільгового стажу через ненадання позивачем довідок, уточнюючих пільговий характер роботи.

Суд зауважує, що подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема, у постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі №423/405/17 Верховний Суд зазначив наступне:

"Відповідно до статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу періоду праці позивача в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом".

Тобто основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання та інше).

Вказана правова позиція відповідає усталеній практиці Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постановах 02.12.2021 у справі №263/9464/16-а, від 20.01.2022 у справі №591/7003/16-а.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач, зокрема, у період з 23.07.2024 по 08.05.1985 працював на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) каталізаторного цеху по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №2, 3) та з 25.07.1988 по 31.12.2003 працював на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) цеху аміаку 1-Б по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №5, 6).

Вказані професії передбачені Списком №2, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Відтак, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів роботи, зазначених у трудовій книжці позивача, є безпідставними, оскільки спірний трудовий стаж позивача на посадах, які відносяться до Списку №2, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку і при обставинах, що склались, відмова відповідачем - органом державної влади, позивачу - фізичній особі, у реалізації його права на отримання пенсії з підстави надання довідок органами, установами, що знаходяться на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Враховуючи вказане, суд вважає, що наявні правові підстави для зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів роботи, зазначених у його трудовій книжці, а саме: з 23.07.2024 по 08.05.1985 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) каталізаторного цеху по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №2, 3) та з 25.07.1988 по 31.12.2003 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) цеху аміаку 1-Б по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №5, 6).

Щодо зарахування до загального стажу періоду проходження позивачем військової служби, суд зазначає наступне.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1984 позивач з 15.05.1985 по 13.06.1988 проходив службу в лавах Радянської Армії.

Проте, зі змісту довідки форми РС-Право вбачається, що вказаний період не враховано до загального стажу позивача, з цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно із абз. 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби..

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

Суд встановив, що трудова книжка позивача містить належним чином внесений запис щодо спірного періоду військової служби позивача.

За таких обставин наявні правові підстави для зарахування до загального стажу період служби позивача в Радянській Армії.

У рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії, а саме: чи вистачає набутого позивачем страхового стажу для призначення такого виду пенсії.

На час розгляду справи пенсія ще не призначена і остаточний правильний обрахунок страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача достатнього стажу для призначення такої пенсії.

При цьому, призначення пенсії, в тому числі і обрахування стажу, необхідного для її призначення, за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України, якому після остаточного обрахунку стажу позивача визначитись із тим, чи достатньо такого стажу для призначення позивачеві пенсії.

За наведених обставин, правові підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію відсутні.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, при цьому, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у цьому випадку, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 01.02.2024 №0.0..1, оригінал якої наявний у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.12.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.12.2023, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 23.07.2024 по 08.05.1985 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) каталізаторного цеху по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №2, 3) та з 25.07.1988 по 31.12.2003 на посаді слюсаря КВПтаА (контрольно-вимірюваних приладів та автоматики) цеху аміаку 1-Б по 5 розряду у Северодонецькому виробничому об`єднанні «Азот» (запис №5, 6) та зарахувавши до страхового стажу період військової служби в лавах Радянської Армії з 15.05.1985 по 13.06.1988.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 20.09.2024.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА