Справа № 380/18433/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18433/23 пров. № А/857/20237/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року в справі № 380/18433/23 за адміністративним ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення 28.06.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати грошового забезпечення позивачу з 04.11.2022;

скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №107;

зобов`язати відповідача здійснити всі належні виплати грошового забезпечення позивачу за період з 04.11.2022 по 07.07.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 №107 винесений з порушенням конституційного принципу незворотності дії в часі. Вважає скаржник, що до дисциплінарної відповідальності позивач був притягнений лише в листопаді 2022, після цієї дати підстав для припинення виплати грошового забезпечення немає. З посиланням на абзаци 8-9 статті 24 Закону №2232-ХІІ зазначає про право на застосування наслідків закриття кримінального провадження, що зумовило призупинення військової служби.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №251 солдата ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення як такого, що самовільно залишив військову частину; призупинено виплату грошового забезпечення відповідно до п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, з 01.11.2022 (підстава: рапорт ОСОБА_3 від 04.11.2022 №2/1421).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 №362АД призначено службове розслідування.

Актом службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації за особливий період телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління другою протитанкової батареї ОСОБА_1 запропоновано наступне:

« 1. Службове розслідування, призначене наказом в.о. командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службового розслідування» від 05.10.2022 №362 АД вважати завершеним.

2. За порушення вимог ст.ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХIV, ст.ст. 1-4 дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХIV, накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА».

3. Начальнику фінансово-економічної служби дати розпорядження про позбавлення зазначеного вище військовослужбовця додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, а також щомісячних премії згідно з п. 5 розділу ХVІ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2018 №260, за листопад 2022 року в повному обсязі.

4. Даний випадок довести до особового складу частини в частині, що його стосується.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2023 до реєстру внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: На адресу ДБР у м. Львові надійшли матеріли військової частини НОМЕР_2 про те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , після перебування у ВМКЦ ЗР не повернуся до розташування військової частини та станом на даний час його місцезнаходження не відоме, а відтак ухилився від подальшого несення військової служби в умовах воєнного стану.

Листом від 19.01.2023 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, що розташоване у м. Львові, повідомило військову частину НОМЕР_3 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (лист зареєстровано у військовій частина 14.03.2023 під вхідним номером 1267/679).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини від 12.04.2023 №107, солдата ОСОБА_1 звільнено від займаної посади та призупинено військову службу з 13.01.2023 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особового складу) від 11.04.2023 №24-РС.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини від 07.07.2023 №8 солдата ОСОБА_1 , колишнього телефоніста-лінійного наглядача протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого з займаної посади наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2023 №107 та якому була призупинена військова службу з 13.01.2023, поновлено на військовій службу та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини від 07.07.2023 №8 солдата ОСОБА_1 з 07.07.2023 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати грошового забезпечення з 04.11.2022, а також протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 №107, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для призупинення виплати грошового забезпечення є встановлення факту самовільного залишення військової частини. Також, позивач помилково ототожнює дисциплінарну і кримінальну відповідальність, адже такі є різними видами юридичної відповідальності. Водночас оскаржуваний наказ від 12.04.2023 №107 прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом №2232-ХІІ. При цьому суд зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження, що зумовило призупинення військової служби, передбачені абзацами 8-9 статті 24 Закону №2232-ХІІ, втім застосування таких не є спірним у цій справі.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Підпунктом 14 пункту 116 Положення № 1153/2008 встановлено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема, якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.99 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 цього ж Статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: в) сувора догана; ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 № 608 а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Відповідно до пункту 2 розділу II Порядку № 608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 (далі - Порядок № 260).

Згідно з п. 15 розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Судовим розглядом встановлено, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 №251 солдата ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення як такого, що самовільно залишив військову частину; призупинено виплату грошового забезпечення відповідно до п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, з 01.11.2022 (підстава: рапорт ОСОБА_3 від 04.11.2022 №2/1421).

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не оскаржує вищезазначений наказ.

Надалі наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 №362АД призначено службове розслідування.

З акту службового розслідування за фактом неприбуття з відпустки військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації за особливий період телефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління другою протитанкової батареї ОСОБА_1 встановлено наступне:

« 29.10.2022 військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період телефоніст-лінійний наглядач відділення зв`язку взводу управління другої протитанкової батареї протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 відбув у місто Львів згідно з направленням №3982 від 28.10.2022 на стаціонарне лікування з діагнозом «пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу».

31.10.2022 солдат ОСОБА_4 пройшов огляд у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону у м. Львів. Начальник травматологічного відділення підполковник м/с ОСОБА_5 призначив лікування і встановив, що солдат ОСОБА_6 не потребує стаціонарного лікування (про що свідчить результат огляду начальника травматологічного відділення від 31.10.2022).

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_6 станом на 18.11.2022 у розташування другої протитанкової бригади протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився.

У телефонному режимі начальником медичного пункту протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 і заступником командира з МПЗ дивізіону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 солдату ОСОБА_9 було доведено про необхідність його негайного повернення в розташування протитанкової батареї протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) і про відповідальність за нез`явлення з лікувального закладу. Вищезгаданими службовими особами солдат ОСОБА_6 був неодноразово проінформований про порядок направлення на медичне обстеження згідно з ст. 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Солдат ОСОБА_6 проігнорував законні вимоги вищезгаданих військових службових осіб, повідомивши, що має намір провести обмеження в приватній клініці і станом на 18.11.2022 у розташування другої протитанкової батареї протитанкового дивізіону військової частини НОМЕР_4 не з`явився. Щоправда, у час вищезгаданої відсутності ОСОБА_6 постійно був на зв`язку з військовими посадовими особами другої батареї і дивізіону.».

Факту не прибуття до військової частини НОМЕР_1 позивач не заперечує. В позовній заяві вказує, що такі його дії обумовлені відмовою командування військової частини від організації лікування та організації проходження ВЛК для подальшого визначення ступеня придатності.

Відтак, доведеним є факт самовільного залишення позивачем військової частини. Зазначене не заперечується позивачем та нічим не спростовується.

Як вже зазначалося раніше, Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з п. 15 розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Оскільки судом встановлено те, що позивач не повернувся в місце дислокації військової частини та був відсутній за місцем служби, колегія суддів вважає, що дії військової частини щодо призупинення виплати грошового забезпечення відповідають приписам Порядку № 260.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постановах від 13 червня 2024 року в справі № 420/9472/23 та від 12 вересня 2024 року в справі № 580/3675/23.

Варто зазначити, що позбавлення позивача виплат у спірні періоди не є видом застосованого дисциплінарного стягнення. У той же час слід вказати, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом самовільного залишення військової частини не виключає можливості позбавлення військовослужбовця виплат.

Отже, на переконання колегії апеляційного суду, з наведеного слідує висновок про те, що з 01.11.2022 відповідач правомірно призупинив виплату грошового забезпечення позивача.

Однак надалі, згідно з витягом з наказу командира військової частини від 12.04.2023 №107, солдата ОСОБА_1 звільнено від займаної посади та призупинено військову службу з 13.01.2023 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особового складу) від 11.04.2023 №24-РС.

Підставою для прийняття цього, оскаржуваного позивачем наказу слугувало те, що згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2023 до реєстру внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: На адресу ДБР у м. Львові надійшли матеріли військової частини НОМЕР_2 про те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , після перебування у ВМКЦ ЗР не повернуся до розташування військової частини та станом на даний час його місцезнаходження не відоме, а відтак ухилився від подальшого несення військової служби в умовах воєнного стану.

Листом від 19.01.2023 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, що розташоване у м. Львові, повідомило військову частину НОМЕР_3 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (лист зареєстровано у військовій частина 14.03.2023 під вхідним номером 1267/679).

Відтак, у зв`язку з надходженням до військової частини НОМЕР_1 письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення відповідачем у відповідності до вимог ч. 2 ст. 24 Закону №2232-ХІІ прийнято наказ про призупинення військової служби позивача з 13.01.2023 (день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Колегія суддів зазначає, що питання призупинення військової служби врегульовано ст. 24 Закону №2232-XII.

Так, згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону №2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Абзацом другим частини другої статті 24 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються (абзац третій частини другої статті 24 Закону №2232-XII).

Аналогічні норми містяться в пунктах 1441 і 1442 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).

При цьому стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), визначає порядок проведення службового розслідування, яке, з огляду на приписи частини першої статті 84 цього Статуту, може передувати прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Частиною четвертою статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Отже, аналіз положень частини другої статті 24 Закону №2232-XII у системному зв`язку з положеннями частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.

Визначення в абзаці другому частини другої статті 24 Закону №2232-XII командира військової частини суб`єктом звернення до органу досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої вносяться відповідні відомості до ЄРДР, обумовлено, перш за все, тим, що кримінальні правопорушення, передбачені абзацом першим частини другої цієї статті, нерозривно пов`язані з порушенням військовослужбовцем військової дисципліни.

Колегія суддів зазначає, що в частині другій статті 24 Закону №2232-XII законодавець чітко визначив, що лише внесення до ЄРДР відомостей про самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби, дезертирство або добровільну здачу в полон, які повідомлені командиром (начальником) військової частини в порядку частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту, тобто встановлені за результатом проведення службового розслідування, є достатньою підставою для негайного призупинення військової служби, що тягне за собою тяжкі наслідки для військовослужбовця.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2023 року в справі №420/8263/22.

Отже, як вбачається з матеріалів справи оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом №2232-ХІІ, та подальше закриття кримінального провадження не може вплинути на його правомірність.

При цьому колегія суддів констатує, що припинення виплати грошового та іншого забезпечення позивачу після 13.01.2023 здійснювалося саме на підставі наказу командира військової частини від 12.04.2023 №107 (по особовому складу від 11.04.2023 №24-РС).

Однак органами Державного бюро розслідувань 09.05.2023 прийнято постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку встановленням відсутності в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (через непридатність до військової служби ОСОБА_1 не є суб`єктом кримінального правопорушення).

Водночас, відповідно до приписів абз.10-11 ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Оскільки постановою від 09 травня 2023 року, слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові кримінальне провадження від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку встановленням відсутності в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, в останнього наявне право на отримання в період з 13 січня 2023 року по 09 травня 2023 року (включно) грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення.

При цьому колегія суддів констатує, що після закриття кримінального провадження позивач одразу не повернувся в розташування військової частини в якій проходив службу, рапорт про поновлення на посаді без дати, зареєстровано у військовій частині лише 19.06.2023 року. Відтак для виплати грошового забезпечення після 09 травня 2023 року правових підстав немає.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року в справі № 380/18433/23 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення за період з 13 січня 2023 року по 09 травня 2023 року;

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове, продовольче, речове та інші види забезпечення за період 13 січня 2023 року по 09 травня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.