Справа № 160/22158/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2024 рокуСправа № 160/22158/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В. (м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5), перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букін Олексій Сергійович, до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букін Олексій Сергійович, до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з захворюванням що пов`язане із проходженням військової служби, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 21.03.2023 по 21.08.2023;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 21.03.2023 по 21.08.2023, з розрахунку пропорційно на місяць 100000 грн, з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/22158/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Позовна заява не відповідала вимогам, установленим ст.ст.160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 02.09.2024 була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду доказів звернення до суду в межах строків, встановлених ст.122 КАС України, або подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з відповідними доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

16.09.2024 через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача надійшла заява, до якої, на виконання ухвали суду, долучено заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування цієї заяви представник позивача зазначив про те, що позивач просить суд здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 21.03.2023 по 21.08.2023. У вказаний період позивач перебував на лікуванні у медичних закладах у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини та не був обізнаний про розмір додаткової винагороди, яку мав отримувати за період лікування. Проте, при звільненні зі служби 14.09.2023 позивач вимагав у командування ВЧ НОМЕР_1 надати йому письмове роз`яснення (повідомлення) щодо розміру додаткової винагороди, яку він мав отримувати у період перебування на лікуванні. Однак, в порушення вимог ст. 46 та ст. 116 КЗпП України при звільненні з військової служби з ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не було письмово повідомлено про нараховані та виплачені йому суми, а також не було письмово повідомлено про причини ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з захворюванням, що пов`язане із проходженням військової служби, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 21.03.2023 по 21.08.2023. Враховуючи наведене, адвокат Букін О.С. в інтересах позивача звернувся з адвокатським запитом №189 до ВЧ НОМЕР_1 , у якому просив надати письмове повідомлення про усі нараховані та виплачені ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) суми за період служби у Військовій частині НОМЕР_4 , а також повідомити про причини ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з захворюванням що пов`язане із проходженням військової служби, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 21.03.2023 по 21.08.202. Відповідач 20.06.2024 отримав відповідний адвокатський запит, однак будь-якої відповіді станом на дату подання цієї позовної заяви відповідачем надано не було. Враховуючи наведене, єдиним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду, у зв`язку із чим, останній просить суд поновити строк на звернення з відповідної позовною заявою.

Розглянувши заяву, суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась і станом на час постановлення цієї ухвали воєнний стан не скасований і продовжує свою дію.

Водночас, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Поряд з цим, при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22.

Суд враховує, що позивач був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією на особливий період, через запроваджений на території України воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, представник позивача зазеначає, що позивач просить суд здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 21.03.2023 по 21.08.2023. У вказаний період позивач перебував на лікуванні у медичних закладах у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини та не був обізнаний про розмір додаткової винагороди, яку мав отримувати за період лікування. Проте, при звільненні зі служби 14.09.2023 позивач вимагав у командування ВЧ НОМЕР_1 надати йому письмове роз`яснення (повідомлення) щодо розміру додаткової винагороди, яку він мав отримувати у період перебування на лікуванні. Однак, в порушення вимог ст. 46 та ст. 116 КЗпП України при звільненні з військової служби з ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не було письмово повідомлено про нараховані та виплачені йому суми, а також не було письмово повідомлено про причини ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з захворюванням, що пов`язане із проходженням військової служби, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 21.03.2023 по 21.08.2023. Враховуючи наведене, адвокат Букін О.С. в інтересах позивача звернувся з адвокатським запитом №189 до ВЧ НОМЕР_1 , у якому просив надати письмове повідомлення про усі нараховані та виплачені ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) суми за період служби у Військовій частині НОМЕР_4 , а також повідомити про причини ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з захворюванням що пов`язане із проходженням військової служби, в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 21.03.2023 по 21.08.202. Відповідач 20.06.2024 отримав відповідний адвокатський запит, однак будь-якої відповіді станом на дату подання цієї позовної заяви відповідачем надано не було. Враховуючи наведене, єдиним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду, у зв`язку із чим, останній просить суд поновити строк на звернення з відповідної позовною заявою.

Проте вказаним доводам судом вже була надана оцінка в ухвалі суду від 02.09.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Інших обставин в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем (його представником) надано не було.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд з цим, у наведеній заяві позивач не навів обставин, які унеможливлювали звернення до суду з цим позовом у встановлені строки.

Суд уважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

В ухвалі від 02.09.2024 про залишення позовної заяви без руху було вказано, позивач у вимогах позовної заяви просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , однак, просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди. Поряд з цим, відповідачем позивач визначив Військову частину НОМЕР_1 .

Крім цього, позовна заява, в порушення п.2 ч.5 ст.160 КАС України, не містить повних відомостей стосовно позивача.

Отже, позивачу необхідно було надати уточнену позовну заяву з урахуванням наведених судом обставин.

Однак, такої позовної заяви до суду надано не було.

Таким чином, вимоги викладені в ухвалі суду від 02.09.2024, позивачем не усунуті.

Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктами 1 та 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд повертає позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букін Олексій Сергійович, до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.6 ст.169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 14, 121-123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Букін Олексій Сергійович, до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Кучугурна