Справа № 333/8161/24
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/8161/24
Провадження № 2-а/333/119/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участі секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., представників позивача Прінь В.О., Ємашевої Н.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в режимі відеоконференції, адміністративну справу за позовом Комунарського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 19.09.2024 року надійшов адміністративний позов Комунарського відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області до громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2024 року працівниками сектору кримінальної поліції ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього до Комунарського відділу у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області для з`ясування обставин законності перебування на території України.

З метою встановлення належності останнього до громадянства Грузії Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області було надіслано запит від 06.06.2024 року до Посольства Грузії в Україні та 15.07.2024 року було отримано відповідь, де повідомляється, що згідно з інформацією від Служби з питань громадянства та міграції Агентства з розвитку державних сервісів Міністерства юстиції Грузії, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається громадянином Грузії.

В результаті проведеної перевірки щодо законності перебування на території України, встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів в Україну прибув приблизно в 1992 році у приватних справах по паспортному документу НОМЕР_1 , виданому 18.06.1991 року МВС Республікою Грузія, який втратив при невідомих обставинах. Паспортний документ для виїзду за кордон у відповідача під час виявлення відсутній.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився у 1995 році, відповідач перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, проживає на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів.

Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має, немає постійного місця проживання, тобто живе на вулиці.

Громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні. Він не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно з чинним законодавством, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

18.09.2024 року Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове видворення з України відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово видворенний за межі території України.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року провадження у справі було відкрито, визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов до початку судового засідання.

Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних заяв та клопотань.

Відповідач отримав копію позовної заяви та документи, не скористався своїм правом, врегульованим ч. 4 ст. 159, ч. 5 ст. 162 КАС України, відзиву на позов не подав, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки отримав, від послуг захисника та перекладача відмовився, про що подав письмову заяву.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, погодився із позовними вимогами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 18.09.2024 року працівниками сектору кримінальної поліції ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього до Комунарського відділу у м. Запоріжжі УДМС України у Запорізькій області для з`ясування обставин законності перебування на території України.

З метою встановлення належності останнього до громадянства Грузії Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області було надіслано запит від 06.06.2024 року до Посольства Грузії в Україні та 15.07.2024 року було отримано відповідь, де повідомляється, що згідно з інформацією від Служби з питань громадянства та міграції Агентства з розвитку державних сервісів Міністерства юстиції Грузії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається громадянином Грузії.

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України, встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів в Україну прибув приблизно в 1992 році у приватних справах по паспортному документу НОМЕР_1 , виданому 18.06.1991 року МВС Республікою Грузія, який втратив при невідомих обставинах. Паспортний документ для виїзду за кордон у відповідача під час виявлення відсутній.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчився у 1995 році, відповідач перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, проживає на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів.

Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має, немає постійного місця проживання, тобто живе на вулиці.

Громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має дійсного паспортного документа, або документа, який дає право на виїзд з України, відсутні документи на проживання в Україні. Він не може бути працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно з чинним законодавством, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

18.09.2024 року Комунарським відділом у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове видворення з України відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За розглядом справи суд вбачає, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час на території України знаходиться незаконно.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI.

Частиною першою ст. 26 Закону № 3773- VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 3773-VI рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону № 3773-VI один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою ст. 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 року № 38/77), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 року за № 806/21119 (далі Інструкція), згідно з п. 4 якої іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Інструкція детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

У пункті 7 Інструкції визначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію; якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, - до набрання рішенням суду законної сили.

Розділом ІІІ Інструкції встановлено, що у разі виявлення підстав, передбачених ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України (п. п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Суд зазначає, що відповідні органи за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VI (тобто або не виконання у встановлений строк рішення про примусове повернення, або при наявності підстав вважати, що така особа буде ухилятися від виконання такого рішення) після виявлення/затримання такої особи невідкладно здійснюють підготовку для звернення з позовом до суду. При цьому, законодавством передбачена можливість подання до адміністративного суду позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України.

У той же час, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає Суду право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 27.02.2020 року по справі № 585/2811/19.

Суд вбачає, що відповідач перебуває на території України без законних на теперішніх час підстав, своєчасно рішення міграційної служби не виконав та ухиляється покинути територію України добровільно.

Отже, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Таким чином, за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунарського відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про затримання з метою ідентифікації є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Комунарського відділу у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 23 вересня 2024 року.

Суддя В.Б. Кулик