Справа № 933/599/24
Суддя: Попович І. А.
Дата ухвалення: 2024-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №933/599/24
Провадження № 2-а/933/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участю:

представника позивача - Трофімчука В.В.

секретаря судового засідання - Камака О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Олександрівка адміністративну справу за позовом представника позивача Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 року представник позивача Трофімчук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення № 1408 від 16.08.2024 року.

Ухвалою судді від 06.09.2024 року позивачеві поновлено строк на оскарження постанови та відкрито провадження по справі з призначенням до судового розгляду на 16 год. 00 хв. 16 вересня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 16 серпня 2024 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1408 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Представник позивача вважає вказану постанову протиправною, та такою, що підлягає скасуванню. Постанову винесено без повного та об`єктивного дослідження доказів, не наведено достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Як вбачається зі спірної постанови № 1408 вона винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за № 1408, складеного 14.08.2024, який, у порушення вимог статті 256 КУпАП не містить відомостей: про місце, час, обставини вчинення «відмови від отримання повістки від 22.05.2024 за № 3240; про «строк, зазначений у повістці», у який позивач начебто не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; про свідків «відмови від отримання повістки від 22.05.2024 за № 3240» та інформування позивача в інший спосіб про строк явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім цього, до протоколу не додано жодного доказу вручення позивачу повістки від 22.05.2024 за № 3240 та його відмови у її отриманні. Протокол містить посилання на невиконання позивачем норм Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу». Але, вказані Закони не передбачають обов`язку громадянина отримувати повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких умов, відмова громадянина від отримання повістки не створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210-1 КУпАП. Протокол не містить відомостей про строк, в який позивач зобов`язаний був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У постанові зазначається, що позивач відмовився від отримання повістки від 22.05.2024 року за № 3240 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився. Закони України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачають обов`язку громадянина отримувати повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких умов, відмова Позивача від утримання повістки (за умови доведення такого факту належними і допустимими доказами) не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП. Відповідачем не було прийнято до уваги, що позивач повідомлений про день розгляду справи не у порядку, визначеному законом. Протокол було розглянуто через дві доби після складання. При цьому, не взято до уваги, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи, мешкає на відстані понад 60 км від місця розгляду справи, між населеними пунктами відсутнє будь-яке пасажирське сполучення. Відповідачем не взято до уваги той факт, що відповідно до довідки, виданої позивачу Олександрівським районним військкоматом у замін військового квитка, ОСОБА_1 22.10.1996 року визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Таким чином, позивач з 22.10.1996 року втратив статус військовозобов`язаного, у зв`язку з виключенням з військового обліку. Станом на 22.05.2024 року, позивач не підлягав військовому обліку, не перебував у запасі ЗСУ, не проходив службу у військовому резерві. Відповідно, на нього не розповсюджувалися вимоги до військовозобов`язаних та резервістів, встановлені статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до пункту 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. ОСОБА_1 не підпадає під жодну з зазначених категорій і, відповідно, не повинен був викликатися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких умов, позивач станом на 16.08.2024 року, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Постанова не містить відомостей: де, коли, ким, за яких обставин позивач відмовився від отримання повістки від 22.05.2024 № 3240, коли, ким, за яких обставин він був повідомлений про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який день і час позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини мають істотне значення для вирішення справи та ухвалення рішення про винуватість позивача у вчиненні правопорушення.

Таким чином, представник позивача вважає, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 «не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних причин» матеріали справи не містять, що не давало начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 підстав приймати рішення про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та накладати адміністративне стягнення.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову № 1408 від 16.08.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, і на нього накладений штраф.

10.09.2024 року до суду надійшов відзив на позовні заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , за змістом якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що, старостою Петрівського другого Старостинського округу та працівником поліції 22.05.2024 року складено акт про відмову ОСОБА_1 від отримання повістки № 3240 про необхідність явки о 08:00 год. 23.05.2024 року. У строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. 23.05.2024 року, о 10:00 год., військовозобов`язаний самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, як і у подальшому не прибував самостійно до 14.08.2024 року. 10.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 направлено звернення до Краматорського РУП, щодо доставки громадянина ОСОБА_1 14.08.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 був встановлений, та доставлений (супроводжене) працівниками Краматорського РУП ГУНП до ІНФОРМАЦІЯ_3 ., та виявлено (встановлено) особу правопорушника. 14.08.2024 працівником ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол № 1408, щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу військовозобов`язаний ОСОБА_1 ознайомившись з протоколом, був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, визначеними ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП під особистий підпис. Відповідно до протоколу громадянину ОСОБА_1 доведено, що розгляд справи відбудеться о 10:00 год. 16.08.2024 року за вказаним адресом, про що мається підпис ОСОБА_1 . У вказаному протоколі ОСОБА_1 надав пояснення: «Не явився, тому що був у лікаря». Копію протоколу ним отримано 14.08.2024, про що мається його особистий підпис. Будучи ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи, ОСОБА_1 16.08.2024 року не прибув. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило. 16.08.2024 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 1408, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Зазначає, що згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Відповідно до останнього абзацу частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Відповідно до поданої позовної заяви, військовозобов`язаний не визначає та не надає будь-яких документів, які обґрунтовують його не можливість прибути за повісткою у визначений термін відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, 14.08.2024 року було виявлено (встановлено) особу правопорушника. При складанні протоколу ОСОБА_1 отримав копію протоколу під особистий підпис та надав пояснення. Додаткових пояснень, клопотань, заяв від правопорушника не надходило. Відповідно до складеного протоколу визначено що, справу буде розглянуто 10:00 годині 16.08.2024 року. Клопотань, заяв з приводу відкладення та/або перенесення розгляду справи від правопорушника не надходило.

Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови - відмовити в повному обсязі (а.с.34-39).

.

13.09.2024 року представник позивача ОСОБА_3 надіслав до суду відповідь на відзив, в якій вважає доводи відповідача такими, що не відповідають вимогам закону і обставинам справи. Зазначає, що протокол № 1408 від 14.08.2024 року було складено у порушення вимог статті 256 КУпАП. Відповідачем не надано обґрунтованих заперечень проти доводів позивача щодо того, що норми діючого на момент вчинення правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію не містили обов`язку позивача отримувати повістку, відтак, стаття 210-1 КУпАП не передбачає відповідальність за відмову особи від отримання повістки про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, відповідачем не спростовано, що відмова громадянина від отримання повістки не створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210-1 КУпАП. Також, відповідачем не надано доказів оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08:00 год. 23.05.2024 року. Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16 травня 2024 р. № 560 (у редакції станом на 22.05.2024), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: - у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток №2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; - у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора. Жодних інших форм (способів) підтвердження оповіщення закон не передбачає. Таким чином, у якості доказу оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 23.05.2024 року відповідач повинен був надати відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, відеозапис доведення акту відмови від отримання повістки, докази отримання повістки засобами поштового зв`язку. Жодного з цих доказів відповідач не долучив ані до протоколу, ані не надав до суду. Копія повістки та Акту відмови від отримання персональної повістки не можуть бути належним підтвердженням оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сам позивач заперечує факт його оповіщення відповідачем або іншими особами про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08:00 годину 23.05.2024 року. Відповідач не надав доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_4 повноважень на вручення позивачу повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням п. 31 Порядку № 560 (у редакції станом на 22.05.2024). У відповідь на адвокатський запит начальник Олександрівської СВА не підтвердила наявність у ОСОБА_4 , станом на 22.05.2024 року, передбачених законом повноважень на вручення громадянам, у тому числі, позивачу повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надані відповідачем копії повістки № 3240 та Акту про відмову від отримання персональної повістки не відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

В порушення вимог п. 40 Порядку № 560 (у редакції станом на 22.05.2024 року) відповідачем до матеріалів справи не долучені матеріали фото- і відеофіксація вручення позивачу повістки 22.05.2024 року. Відповідно до п. 47 Порядку № 560 (у редакції станом на 22.05.2024) у разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином, якщо б позивач дійсно 22.05.2024 року відмовився від отримання повістки, поліцейський ОСОБА_5 мав провести його затримання та доставити до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з цим, відповідачем не надано протоколу затримання та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що спростовує доводи відповідача про відмову позивача від отримання повістки. Відповідачем не спростовані доводи позивача про порушення встановленого статтею 277-2 КУпАП строку виклику для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не спростовано доводи позивача щодо того, що станом на 22.05.2024 року він був виключений з військового обліку за станом здоров`я, відповідно, не мав статусу військовозобов`язаного або резервіста. Відповідно до пункту 27 Порядку № 560 під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: - взяття на військовий облік; - проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; - уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); - призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. ОСОБА_1 не підпадає під жодну з зазначених категорій і, відповідно, не повинен був викликатися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, не відповідають обставинам справи та вимогам закону (а.с.49-51).

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.23).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини вказані в позовній заяві, та у відповіді на відзив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. 10.09.2024 року на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнають в повному обсязі, а також, просять розглянути справу за відсутності їх представника (а.с.34-39).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Постановою № 1408 від 18.08.2024 року, складеної начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , - військовозобов`язаний ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Постанова містить відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки від 22.05.2024 року за № 3240 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 про необхідність прибуття. За викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. До Краматорського РУП ГУНП 10.06.2024 року за вих. № 08/9660 направлено звернення щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 14.08.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП. Таким чином в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.14).

Копію оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 отримав 29.08.2024 року, що вбачається з відстеження листа відділення «Укрпошта» (а.с.9 зворот., 42).

14.08.2024 року головним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 складено протокол № 1408 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що він відмовився від отримання повістки від 22.05.2024 року за № 3240 керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 про прибуття. За викликом у строк, зазначений у повістці, без поважних на то причин не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. До Краматорського РУП ГУНП 10.06.2024 року за вих. № 08/9660 направлено звернення щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 14.08.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 доставлений працівниками Краматорського РУП ГУНП (а.с.15,43).

Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 , 1976 року народження, Олександрівським районним військоматом у замін військового квитка, позивач 22.10.1996 року визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.16).

Як вбачається з довідки Сер. МСЕ № 073534 від 17.02.1999 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є інвалідом 2 групи з дитинства, безстроково. Рекомендовані заходи по відновленню працездатності лікування у невропатолога (а.с.17).

Згідно акта про відмову від отримати персональної повістки від 22.05.2024 року, складеного старостою Петрівського Другого старостинського округу Гойко І.Г. та поліцейським ОСОБА_5 вбачається, що 22.05.2024 року, о 14:00 год., провели вручення військовозобов`язаному ОСОБА_1 персональну повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08:00 год. 23.05.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 від отримання повістки відмовився (а.с.44).

10.06.2024 року до Краматорського РУП ГУНП за вих. № 08/9660 було направлено звернення щодо доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дата вручення повістки 22.05.2024 року, акт відмови від отримання повістки (а.с.45).

Як вбачається з поіменного списку військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , оповіщені та підлягають явці за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 23 травня 2024 року, о 10:00 год., під № 11 значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.46).

Правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зазначені правовідносини регулюються наступними правовими нормами.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини 7 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абзацу 11 статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднений Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

У відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

Згідно з абз. 2,8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За правилами частин 2-4 статті 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Аналіз наведених норм у контексті спірних правовідносин та доводів сторін свідчить про наступне.

Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови відповідача необхідно встановити обставини вручення позивачу повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 08:00 год. 23 травня 2024 року.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16 травня 2024 р. № 560 (у редакції станом на 22.05.2024), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: - у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку.

Як вбачається з акта про відмову отримати повістку, що складений 22.05.2023 року, староста Петрівського Другого старостинського округу ОСОБА_4 та поліцейський ОСОБА_5 провели оповіщення про необхідність прибути військовозобов`язаному ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08:00 год. 23.05.2024 року. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 від отримання повістки відмовився (а.с.44). При цьому відсутній, в якості доказу, відеозапис доведення акту відмови від отримання повістки.

У якості доказів обізнаності ОСОБА_1 із обов`язком прибути 23.05.2024 року (відповідно до повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особи, які проводили оповіщення - староста Петрівського Другого старостинського округу та працівник поліції, але вони, як свідки, у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.08.2024 року не зазначені.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач не довів належними доказами сповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 08:00 год. 23.05.2024 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Відповідач склав протокол стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що «не з`явився тому, що був у лікаря».

Згідно п. 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

-перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

Пояснення ОСОБА_1 щодо поважної причини не явки до відповідача, з огляду на стан його здоров`я, не були спростовані відповідачем доказами долученими до протоколу. Постанова відповідача за № 1408 від 16.08.2024 року не містить будь-яких посилань на спростування поважності причини неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокол від 14.08.2024 року містить відомості про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення 16.08.2024 року. Оскаржувана постанова винесена 16.08.2024 року.

За вимогами ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Незважаючи на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядалося ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов до висновку, що відповідачем не дотриманий строк повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Резолютивна частина постанови від 16.08.2024 року за № 1408 містить відомості про визнання військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до довідки, виданої Олександрівським районним військкоматом ОСОБА_1 , 1976 року народження у замін військового квитка, позивач 22.10.1996 року був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, за п. 22а наказу МОУ 2-94. Позивач є інвалідом ІІ групи с дитинства безстроково.

Відповідач у своєму відзиві не спростував зазначену обставину та не надав суду доказів на підтвердженого того, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до вимог п. 22а Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби у ЗСУ (Додаток № 1 до пунктів 75,77,79,284,326 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у ЗСУ, затвердженого наказом МО України від 04.01.1994 року за № 2), особи які страждають на захворювання передбачені цим пунктом зі значним порушенням функцій або швидко прогресуючим перебігом процесу - непридатні до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Аналогічні вимоги містить п. 21а Додатку 1 до Положення про військово-лікарську

експертизу в Збройних Силах України, затвердженої наказом МО України від 14.08.2008 року за № 402 (з наступними змінами).

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що позивач, який за станом здоров`я визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку, - не є військовозобов`язаним, як зазначено у постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 , не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, та відповідач відповідно до вимог ст. 235 КУпАП не мав повноважень розглядати справи стосовно ОСОБА_1 , оскільки він на є призовником, військовозобов`язаним або резервістом.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи встановлені у ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та позовна заява в частині скасування постанови є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вимоги с. 3 ст. 286 КАС України, вимоги позивача про визнання протиправною постанову № 1408 від 16.08.2024 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 39 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 605,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги представника позивача Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1408 від 16 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень, - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16 вересня 2024 року.

Повний текст рішення суду складено 20 вересня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Суддя Олександрівського

районного суду І.А. Попович