Справа № 420/23319/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом якого позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.08.1983 по 06.08.1984роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення Комунальногонекомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська центральна районналікарня» Татарбунарської міської ради, з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки - на посаділікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради, з 02.10.1986 по31.08.1990 та з 01.08.1992 по 29.02.2024 роки - на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога Комунального некомерційного підприємства «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі:

- з дати призначення пенсії з 10.12.2019 року - періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міськоїради на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 31.01.2020 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2022 року період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської радина посаді лікаря-анестезіолога з 01.02.2020 по 28.02.2022 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2024 року - період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської радина посаді лікаря-анестезіолога з 01.03.2022 по 28.02.2024 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областіздійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру пенсії таодноразової грошової допомоги у вигляді 10 пенсій та здійснити їх виплату зурахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областіза рахунок бюджетних асигнувань відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1937 грн. 92 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради, з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради, з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 29.02.2024 роки - на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога Комунального некомерційного підприємства «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради чим порушено права позивача.

Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позову, вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що до страхового стажу в подвійному розмірі із застосуванням положень ст. 60 ЗаконуУкраїни «Про пенсійне забезпечення» відсутні підстави врахувати періоди роботи:з 01.08.1983 по 06.08.1984 на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення,оскільки на момент звернення до Головного управління відсутня інформація проперебування у відпустках без збереження заробітної плати;з 01.08.1984 по 22.08.1985, з 24.08.1985 по 01.10.1986 та з 01.08.1992 по 31.12.2003на посадах лікаря-анестезіолога в Татарбунарській, Кілійській та в Вилківськійцентральних районних лікарнях, оскільки позивач працював в лікарнях беззазначеного конкретного відділення.У разі, якщо пенсіонер не працював в реанімаційних відділеннях охорони здоров`я,то і права на перерахунок пенсії з урахуванням стажу в подвійному розмірі, віннемає.

Від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні позову зазначивши, що у відзиві на позов відповідачем не надавжодного контраргументу на підтримку правомірності дій відповідача та неспростував жодного доводу позивача на підтримку позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

10.12.2019 року ОСОБА_1 , було призначено пенсію завіком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійнестрахування» № 1058-IV та позивач перебуває на обліку вГоловному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Пенсію позивачу було обчислено виходячи із страхового стажу 42 роки 4 місяці та її розмір склав 5567 грн.72 грн.

З 01.04.2022 пенсію позивача автоматично перераховано занормами вказаної статті, та при страховому стажі 44 роки 5 місяців (враховано по28.02.2022), середньомісячній заробітній платі 13018,91 грн, визначеній за періоди з01.01.1995 по 31.12.1999 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по28.02.2022 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становив 6155,03 грн.

З 01.04.2024 пенсію позивача перераховано при страховому стажі 46 років 5 місяців(враховано по 29.02.2024), середньомісячній заробітній платі 13566,54 грн,визначеній за періоди з 01.01.1995 по 31.12.1999 згідно довідки про заробітну платута з 01.07.2000 по 28.02.2024 за даними персоніфікованого обліку, її розмір становить6740,07 грн, де: розмір пенсії за віком 6297,18 грн; доплата за 11 роківпонаднормативного стажу 180,18 грн; надбавка на індексації 01.03.2022 62,71грн; надбавка на індексації 01.03.2023 100,00 грн; надбавка на індексації 01.03.2024 100,00 грн.

З листа відповідача від 09.07.2024 № 20037-18598/Р-02/8-1500/24, що до страхового стажу позивача в подвійному розмірі не враховані періоди роботи:

- з 01.08.1983 по 06.08.1984 на посаді лікаря-інтерна анестезіологічноговідділення, оскільки відсутня інформація про перебування у відпустках беззбереження заробітної плати;

- з 01.08.1984 по 22.08.1985, з 24.08.1985 по 01.10.1986 та з 01.08.1992 по31.12.2003 на посадах лікаря-анестезіолога в Татарбунарській, Кілійській та у Вилківській центральних районних лікарнях, оскільки він працювали в лікарнях беззазначеного конкретного відділення.

Та зазначено, що проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено статтею 24 Закону.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради, з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради, з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 29.02.2024 роки - на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога Комунального некомерційного підприємства «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради чим порушено права позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Крім іншого, існує лист-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03, у якому зазначено: При вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002р.

Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.97 р. № 303 Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії..

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказана вище норма Закону України Про пенсійне забезпечення кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання додаткових довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем незараховано ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради, з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради, з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 29.02.2024 роки - на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога Комунального некомерційного підприємства «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради.

Записи у трудовій книжці позивачки виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Крім записів у трудовій книжці робота позивача на лікарських посадах анестезіологічної служби в зазначені вище спірні періоди, підтверджується належним чином засвідченими копіями документів, а саме: копіямисвідоцтва про проходження інтернатури № 582-84 від 12.06.1989 року, листа-відповідіна адвокатський запит № 01/01-07/2432 від 09.07.2024 року, довідки № 134 від29.01.2020 року, витягами з наказів № 165-Р від 01.08.1984 року, № 127-Р від12.08.1985 року, № 685 від 08.07.2024 року, витягами із штатних розписівТатарбунарської ЦРЛ на 1984 та 1985 роки, довідки № 685 від 08.07.2024 року,особистої картки Татарбунарської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_1 , листа-відповіді наадвокатський запит № 756 від 10.07.2024 року, довідки № 752 від 09.07.2024 року,витягів з наказів № 107-к від 23.08.1985 року, № 2-к від 04.01.1986 року№ 77-к від 01.10.1986 року, № 84-к від 27.08.1990 року, № 63-к від 31.07.1992 року, №7-к від 29.01.1993 року, № 17-к від 01.03.1993 року, № 118-к від 28.12.1993, № 39-к від26.05.1997, № 757 від 10.07.2024 року, витягами із штатних розписів Кілійської ЦРЛ на 1985 та 1986 роки, особистої картки форми П-2 Кілійської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_2 , витягами з наказів 79-к від 04.10.2004, № 111-к від 03.11.2011, 32-к від02.04.2012, № 43-К-тр 07.07.2021, № 15-К-тр від 16.02.2022, № 75-К-тр від 22.09.2023,довідки № 111 від 05.07.2024 року, витягів із штатних розписів на 2010, 2012 та 2023 роки, особистих карток форми П-2 Вилківської МЛ та КНП «Вилківська» МЛ ВМР на ім`я ОСОБА_1 .

Крім того судом встановлено, що згідно довідок КНП «ООКЛ» ООР від 06.12.2023 року №01/01-07/4973 та № 01/01-07/4974 Одеська обласна клінічна лікарня перейменована на «Комунальна установа«Одеська обласна клінічна лікарня» на підставі розпорядження Одеської обласноїради від 02.02.2009 року № 28/200-ОР. Комунальна установа «Одеська обласнаклінічна лікарня перейменована на «Комунальне некомерційне підприємство«Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 19.06.2019 року №975-IV та від 25.10.2019 року № 1113-VІІ.

Згідно довідки № 687 від 08.07.2024 року Татарбунарська центральна районна лікарнязмінила назву на:

1. Комунальний заклад «Татарбунарська центральна районна лікарня» на підставірішення Татарбунарської районної ради від 05.03.2008 року № 172-V.

2. Комунальне некомерційне підприємство «Татарбунарська центральна районналікарня» Татарбунарської районної ради Одеської області на підставі рішенняТатарбунарської районної ради від 22.02.2019 року № 534-VІІ.

3. Комунальне некомерційне підприємство «Татарбунарська центральна районналікарня» Татарбунарської міської ради на підставі рішення Татарбунарської міськоїради від 04.01.2021 року № 76- VІІІ.

Згідно довідки № 752 від 09.07.2024 року на підставі рішення Кільйської районної ради від 04.03.2008 року № 144 Кілійська центральна районна лікарня перейменованав Комунальну бюджетну установу «Кілійська центральна районна лікарня».

На підставі рішення Кілійської районної ради від 15.02.2019 року № 369-VІІ-ХVІІ КБУ «Кілійська центральна районна лікарня» перейменована в Комунальне некомерційне підприємство «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської районної ради.

На підставі рішення Кілійської міської ради від 23.12.2019 року № 1011-VІІ/О-31 КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня» КМР перейменована в Комунальне некомерційне підприємство «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міськоїради.

Відповідно до історичної довідки б/н щодо створення КНП «Вилківська міська лікарня» Вилківської міської ради 08.02.2001 року Вилківська міська лікарня отримала статус юридичної особи «Комунальний заклад Вилківська міська лікарня».

Всі працюючі були автоматично переведені до закладу.

«Комунальний заклад Вилківська міська лікарня» з 06.05.2011 року перейменовано в Комунальний заклад охорони здоров`я Кілійської районної ради «Вилківська міська лікарня» (Рішення Кілійської районної ради № 64-VІ-V).

Комунальний заклад охорони здоров`я Кілійської районної ради «Вилківська міськалікарня» з 08.08.2018 року перейменовано в Комунальний заклад охорони здоров`я Вилківської міської ради «Вильківська міська лікарня» (Рішення ХІІІ сесії V скликання Вилківської міської ради № 368 від 02.08.2018 року).

Комунальний заклад охорони здоров`я Вилківської міської ради «Вильківська міськалікарня» з 31.01.2019 року перетворено в Комунальне некомерційне підприємство «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради (Рішення ХVІІІ сесії VІІ скликання Вилківської міської ради № 626 від 22.01.2019 року).

Відповідач не надав жодних зауважень щодо заповнення трудової книжки позивача.

Отже, стаж роботи позивача у вказані періоди на посадах лікаря-анестезіолога підтверджується записами у трудовій книжці позивача, що дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що за змістом п.2 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно із п.3 ст.40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і №2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Приписами ч.2 ст.24 Закону №1058 передбачено, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж ураховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Вимогами п.4 ст.24 Закону №1058-IV установлено, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Як наголошувалось судом раніше, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд зауважує, що редакція ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час.

При цьому стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.

Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Висновки у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі № 310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі № 485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, щодії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради, з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради, з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 29.02.2024 роки - на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога Комунального некомерційного підприємства «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради є протиправними.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язатиГоловне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі:

- з дати призначення пенсії з 10.12.2019 року - періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 31.01.2020 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2022 року період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога з 01.02.2020 по 28.02.2022 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2024 року - період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога з 01.03.2022 по 28.02.2024 роки та здійснити перерахунок розміру пенсії та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Окремо суд зазначає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунку розміру одноразової грошової допомоги у вигляді 10 пенсій та здійснити їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум є передчасним, оскільки на момент вирішення даної справи позивач не звертався до відповідача щодо проведення такого перерахунку, а відповідачем не було відмовлено в ньому

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення частково.

Відповідно до положень ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У зв`язку з задоволенням позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1937 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65012) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради, з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки - на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради, з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 29.02.2024 роки - на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога Комунального некомерційного підприємства «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, )зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )до страхового стажу в подвійному розмірі:

- з дати призначення пенсії з 10.12.2019 року - періоди роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради на посаді лікаря-інтерна анестезіологічного відділення з 01.08.1983 по 06.08.1984 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Татарбунарська центральна районна лікарня» Татарбунарської міської ради на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 01.08.1984 по 22.08.1985 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 24.08.1985 по 01.10.1986 роки, у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посадах лікаря анестезіолога-реаніматолога та лікаря-анестезіолога з 02.10.1986 по 31.08.1990 та з 01.08.1992 по 31.01.2020 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2022 року період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога з 01.02.2020 по 28.02.2022 роки;

- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2024 року - період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Вильківська міська лікарня» Вилківської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога з 01.03.2022 по 28.02.2024 роки;

- перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1937 грн. 92 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко