Справа № 345/3100/24
Суддя: Якимів Р. В.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/3100/24
Провадження № 2-а/345/26/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області:

в складі: головуючого-судді Якиміва Р.В.

секретаря Гладенької Л.Ф.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління НПУ в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Гунька О.Ю.

представника відповідача Бичая Н.Р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАД № 883659 від 26.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., а також закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою інспектора поліції про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 883659 від 26.04.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Винесену постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що у постанові зазначено, що він 26.04.2024 року о 19 год 03 хв в м. Калуш на вул. Тихого він керував транспортним засобом марки «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Вважає, що факти, викладені у постанові не відповідають обставинам справи та діючим нормам законодавства, тому постанову вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не керував транспортним засобом, та не здійснював рух на ньому як водій. Він повідомив, що транспортним засобом він не керував, а перебував в якості пасажира. Встановивши його дані, інспектор поліції, проігнорувавши його пояснення, нехтуючи обов`язками, визначеними КУпАП щодо встановлення фактичних обставин справи виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Постанова була винесена інспектором без визначеного порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, без наявності будь-яких ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Крім того вказав, що працівником поліції порушено порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, зокрема постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фіксацію, постанова не містить відомостей про порядок оскарження, а пункт ПДР який ним порушено в постанові вказано 2.1.а, яка встановлює обов`язок водія мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Оскільки він правил дорожнього руху не порушував, то вважає, що працівник поліції незаконно виніс щодо нього постанову та наклав адміністративне стягнення, а тому оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою суду від 05.08.2024 відзив Головного управління НПУ в Івано-Франківській області на адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління НПУ в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - повернуто відповідачу без розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позовної заяви підтримали з підстав наведених у позовній заяві та просили скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та провадження у справі закрити. Позивач вказав, що не керував автомобілем і що за кермом був інший водій. Працівник поліції не взяв до уваги його заперечення і без будь-яких доказів його вини виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням вимог законодавства.

Представник відповідача зазначає, що 26.04.2024 року о 19 год 03 хв. в м. Калуш на вул. Тихого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що згідно з ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення. Постановою суду від 24.07.2023 року позивача було позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Факт керування позивачем автомобілем підтверджується відеофіксацією відеореєстратора. Поліцейський належним чином представився водію, проінформував його про порушення ПДР, зафіксував факт порушення ПДР України та попросив пред`явити посвідчення водія й інші необхідні документи. Встановивши факт вчинення правопорушення, заслухавши його пояснення, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, працівник поліції розглянув справу відповідно до вимог чинного законодавства. За результатами розгляду справи інспектор виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 883659 від 26.04.2024, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.. Вважає, що постанова винесена працівником поліції в межах його компетенції, з її змісту можна чітко встановити зміст прийнятого ним рішення. З огляду на викладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, показання свідка, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з пунктами 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, що полягають, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП).

Згідно з ч. 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зіст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, з огляду на зміст п. 1ст. 247 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно дост. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збираннядоказів покладаєтьсяна осіб, уповноважених наскладання протоколівпро адміністративніправопорушення,визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, працівники поліції з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення можуть застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Застосування таких, порядок зберігання, видачі, приймання, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, чітко регламентовано даною Інструкцією.

Так, відповідно до п.4, 5 розділу ІІ Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється як правило на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Така ж вимога відповідно до розділу ІІІ у п.2 Інструкції встановлена і щодо застосування відеореєстраторів , встановлених на службових транспортних засобах.

Розділом VІІ Інструкції передбачено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна системної дати та часу, примусове виключення відеореєстрторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 883659 від 26.04.2024 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивач визнаний винуватим у тому, що 26.04.2024 року о 19 год 03 хв. в м. Калуш на вул. Тихого він керував транспортним засобом марки «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає, що оспорювана постанова не відповідає вимогам ст.283, 251 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку, проте посилання на жоден з цих доказів у оскаржуваній постанові немає.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Однак, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не долучено до матеріалів справи жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, на обґрунтування правомірності винесеної поліцейським постанови.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 26.04.2024 року у вечірній час доби йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив підвезти його у справах. Він погодився та біля 19.00 год. підвіз його. Коли вони зупинились, до них під`їхали працівники поліції. ОСОБА_1 намагався пояснити, що керував автомобілем не він, однак його пояснення до уваги працівники поліції не взяли та винесли постанову.

Як доказ, судом оглянуто диск з відеофайлом з місця події. З переглянутого судом відеозапису видно, що автомобіль марки «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на обочині. Інших об"єктивних доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 суду не надано. Крім того, відповідачем не надано відеодоказів розгляду адмінстративної справи, а саме факту вжиття працівником поліції усіх заходів (в тому числі щодо допиту свідків, які були присутні в автомобілі) для встановлення дійсних обставин справи.

Під час перегляду відеозапису судом не знайдено фактів на підтвердження керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

З огляду на вищевказані факти, суд приходить до висновку, що викладені відносно позивача у постанові обставини про те, що він керував автомобілем спростовуються його поясненнями, поясненнями свідка ОСОБА_2 , які в сукупності з іншими дослідженими доказами сумнівів у їх достовірності не викликають.

Відповідачем не спростовано доводів позивача та свідка про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Крім того, постанову Калуського міськрайоного суду Івано-Франківської області від 02.07.2024, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було скасовано постановою судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 30.08.2024 року. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що дійти до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за указаних в протоколі та постанові суду від 02.07.2024 обставин, зокрема 26.04.2024 о 19.03 год. в м.Калуші по вул. Тихого, належно доказами не підтверджений, ця обставина під розумним сумнівом, який належить в цьому випадку трактувати в користь обвинуваченої особи згідно з категоричними приписами ст.62 Конституції України. Тому оскаржувану постанову від 24.07.2023 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та наділений повноваженнями згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд приходить до переконання, що постанову серії БАД № 883659 від 26.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 286, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 883659 від 26.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за за ч.4 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення складено 20.09.2024.

Суддя: