Справа № 320/7957/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7957/24 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Сорочка Є.О.,

за участі секретаря судового засідання Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бюро економічної безпеки України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Бюро економічної безпеки України, направлені на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області;

- зобов`язати Бюро економічної безпеки України утриматись від звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області на підставі ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" на основі критеріїв визначених п. 7 ч. 1 ст. 3 та п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 24 липня 2023 року він призначений на посаду заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області без конкурсного відбору до дня призначення на цю посаду переможця конкурсного відбору, але не більше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану. Стверджує, що у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", яким відновлено процедуру проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", ним 31.01.2024 подано заяву про проведення відповідної перевірки, а також подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік. Позивач зауважив, що за результатами проведеної перевірки, керівником Департаменту персоналу Бюро економічної безпеки було складено висновок, в якому зазначено про виявлення критеріїв встановлених п. 7 ч. 1 ст. 3 та п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" щодо позивача. Позивач не погоджується зі складеним висновком, оскільки останній базується виключно на тому, що ОСОБА_1 у відповідні періоди обіймав посади, визначені Законом України "Про очищення влади" та не був звільнений з них за власним бажанням. Водночас, такий висновок не містить жодних відомостей про наявність фактів протиправної поведінки позивача, спрямованих на узурпацію влади тодішнім Президентом України, підриву основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини. За твердженням позивача, заборони передбачені Законом України "Про очищення влади" на нього не розповсюджуються, оскільки лише одного факту зайняття посади не достатньо для їх застосування, вина особи повинна бути доведена в кожному конкретному випадку, відповідальність має носити індивідуальний, а не колективний характер. Беручи до уваги те, що складений висновок є підставою для звільнення позивача з займаної посади, він звернувся до суду з позов у цій справі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано висновок Бюро економічної безпеки України від 31 січня 2024 року про результати перевірки відомостей про особу, що складений стосовно ОСОБА_1 за результатами проведення перевірки достовірності відомостей про застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Бюро економічної безпеки України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні 11.09.2024.

30.07.2024, під № 30258 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

20.08.2024, під № 33032 Бюро економічної безпеки України подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

11.09.2024 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Бюро економічної безпеки України від 21.07.2023 № 431-к, ОСОБА_1 призначено на посаду заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області, без конкурсного відбору з 24.07.2023, до дня призначення на цю посаду переможця конкурсного відбору, але на строк не більше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 29400,00 грн, зі встановленням випробування строком шість місяців.

31.01.2024 позивачем на ім`я в.о. Директора Бюро економічної безпеки України Андрія Пащука подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", в якій ОСОБА_1 повідомив, що заборони передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" щодо нього не застосовуються, а також, що ним подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік відповідно до вимог розділу VІІ Закону України "Про запобігання корупції".

У заяві, позивач також, надав згоду на проходження відповідної перевірки та оприлюднення відомостей щодо нього згідно з вимогами Закону України "Про очищення влади".

За результатами проведеної перевірки, керівником Департаменту персоналу Бюро економічної безпеки було складено висновок від 31.01.2024, в якому зазначено про виявлення відповідності ОСОБА_1 критеріям здійснення очищення влади (люстрації):

- у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року обіймав сукупно не менше одного року посади визначені пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади", а саме з 31.10.2011 по 11.12.2012, обіймав посаду першого заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Генеральної прокуратури України. У період з 12.12.2012 по 21.06.2013, обіймав посаду першого заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України;

- у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймав посаду визначену пунктом 4 частини другої статті 3 Закону України "Про очищення влади" та не був звільнений в цей період з відповідної посади за власним бажанням, а саме з 21.06.2013 по 02.04.2014, обіймав посаду заступника прокурора Миколаївської області (звільнено з займаної посади в порядку переведення).

Не погоджуючись з діями відповідача, які направлені на звільнення з посади, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що:

- матеріали справи не містять доказів того, що позивач перебуваючи на посадах відповідав критеріям, визначеним статтею 1 Закону № 1682-VII, відповідно до якої особа підлягає люстрації, якщо встановлено, що вона своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини;

- зі змісту висновку Бюро економічної безпеки України від 31 січня 2024 року про результати перевірки відомостей про особу щодо позивача вбачається, що таких обставин відносно ОСОБА_1 не встановлено. Висновок Бюро економічної безпеки про результати перевірки відомостей особи та відповідність ОСОБА_1 критеріям здійснення очищення влади (люстрації) є необґрунтованим;

- натомість, у спорі, що розглядається, позивача визнано таким, що відповідає критеріям здійсненню очищення влади (люстрації) через обіймання ним певних посад у минулому. Відповідачем не доведено, що позивач причетний до дій, спрямованих на узурпацію влади колишнім Президентом України ОСОБА_3 , чи таких, що підривали демократичну форму правління, верховенство права, національну безпеку, оборону або права людини тощо. Також відповідачем складено висновок до отримання відповідей від відповідних органів;

- отже, висновок Бюро економічної безпеки України від 31 січня 2024 року про результати перевірки відомостей про особу, що складений стосовно ОСОБА_1 за результатами проведення перевірки достовірності відомостей про застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" є передчасним, таким що складений без повної та належної перевірки;

- з метою захисту та ефективного поновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, захистивши їх шляхом визнання протиправним та скасування висновку Бюро економічної безпеки України від 31 січня 2024 року про результати перевірки відомостей про особу, що складений стосовно ОСОБА_1 за результатами проведення перевірки достовірності відомостей про застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", а не у спосіб визначений позивачем в прохальній частині позову.

Натомість, відповідач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки:

- перевірка вважається завершеною після надання керівнику органу довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 Порядку;

- станом як на дату розгляду справи в суді першої інстанції, так і на дату подання апеляційної скарги, БЕБ не було складено довідку, оскільки зазначена перевірка триває;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем складено висновок до отримання відповідей від відповідних органів, а також, посилаючись на ч. 11 ст. 5 Закону № 1682, суд також помилково зазначив, що такий висновок може бути оскаржено до суду, адже суд не розмежовує поняття «висновок» про результати перевірки, складений органами перевірки та «висновок» про результати перевірки відомостей про особу, складений за формою згідно з додатком 2-1;

- висновок про результатами перевірки органів перевірки є підставою для прийняття рішення про звільнення особи з займаної посади, та саме такий висновок може бути оскаржено до суду. З огляду на вказане, законодавство в сфері здійснення люстраційних заходів розмежовує поняття «висновок» в двох аспектах: висновок чи відповіді (рішення суду) органів перевірки, як підстава для формування довідки; висновок у розумінні Порядку про результати перевірки відомостей про особу за формою 2-1 як співставлення трудової діяльності особи з люстраційними заборонами, який не входить ані в довідку, яка формується для надання керівнику на виконання п. 36 Порядку, ані такий висновок не підставою для звільнення особи;

- вказана позиція суду першої інстанції, а саме, нерозмежування поняття висновок, потягла за собою здійснення судом висновків, що «захисту підлягають вже порушені права та інтереси особи» тим самим вказуючи про вже існуюче порушення, проте права позивача можуть бути порушені тільки або після надходження висновків/відповідей органів перевірки, або винесення наказу про звільнення. Виходячи з вказаного контексту, судом першої інстанції недоцільно та помилково наведено судову практику, про яку вів мову відповідач в першій інстанції, вибудовуючи на ній свою позицію;

- ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом. Таким чином, БЕБ вчиняло дії щодо перевірки позивача виключно в спосіб та межах визначених Законом України «Про очищення влади» та Порядком, що ніяким чином не може бути підставою аби стверджувати, що дії БЕБ були протиправними виключно з огляду на те, що суд вважає в цілому Закон України «Про очищення влади» таким, що не відповідає «легітимній меті очищення влади», за умови, що наслідки для позивача так і не настали (позивач і не звільнений зі служби, і не відсторонений від виконання посадових обов`язків);

- ані висновок, ані дії БЕБ не створюють для позивача юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, постанова суду першої інстанції є такою, що прийнята без врахування вказаних обставин, а тому підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про очищення влади" від 16.09.2014 № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII), яким визначено правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до норм ст. 1 Закону № 1682-VII, очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування (частина перша); очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист; протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що висновком Бюро економічної безпеки України від 31 січня 2024 про результати перевірки відомостей про особу, що складений стосовно ОСОБА_1 за результатами проведення перевірки достовірності відомостей про застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" визначено, що позивач підлягає люстрації, оскільки щодо нього встановлені критерії, передбачені пунктом 7 частини першої статті 3, пунктом 4 частини другої статті 3 Закону №1682-VII, - у періоди: з 31.10.2011 по 11.12.2012, обіймав посаду першого заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Генеральної прокуратури України; з 12.12.2012 по 21.06.2013, обіймав посаду першого заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України; з 21.06.2013 по 02.04.2014, обіймав посаду заступника прокурора Миколаївської області, та не був звільнений та не був звільнений в цей період з відповідної посади за власним бажанням.

За змістом статті 3 Закону № 1682-VII, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25.02.2010 по 22.02.2014: керівника, заступника керівника самостійного структурного підрозділу центрального органу (апарату) Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції (пункт 7 частини першої); заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21.11.2013 по 22.02.2014 та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням: керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві (пункт 1 частини другої).

Відповідно до положень статті 6 Закону № 1682-VII, особа, яка претендує на зайняття посади, визначеної пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону (крім громадян, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або залучаються до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях), подає заяву, якою повідомляє про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до цього Закону (частина перша); відомості, зазначені у заяві, передбаченій частиною першою цієї статті, перевіряються під час проведення спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" у порядку та строки, визначені цим Законом (частина друга); встановлення перевіркою факту належності особи до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, визначені частинами третьою або четвертою статті 1 цього Закону, є підставою для відмови у призначенні такої особи на посаду, на яку вона претендує (частина третя).

Так, наказом Бюро економічної безпеки України від 21.07.2023 № 431-к, ОСОБА_1 призначено на посаду заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області, без конкурсного відбору з 24.07.2023, до дня призначення на цю посаду переможця конкурсного відбору, але на строк не більше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 29400,00 грн, зі встановленням випробування строком шість місяців.

У зв`язку з чим, позивачем подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", в якій, серед іншого вказано, що до ОСОБА_1 не застосовуються відповідні заборони.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про очищення влади", організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка (частина четверта); перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (частина п`ята); у разі встановлення за результатами перевірки особи недостовірності відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, надсилає копію висновку про результати перевірки до Міністерства юстиції України для офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України інформації про надходження такого висновку та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", не пізніш як у триденний строк з дня одержання такого висновку (частина дванадцята).

У зв`язку з набранням чинності 12.10.2023 Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», відновлено процедуру проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (далі - Закон № 3384) стосовно осіб, призначених у період дії воєнного стану.

Листом Департаменту персоналу від 19.10.2023 № 11/11.2/26527-23 проінформовано територіальні управління БЕБ, що відтепер у разі відсутності у осіб, які претендують на зайняття посад державної служби довідок про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 16.09.2014 № 1682-VП (далі - Закон № 1682), таке призначення відбувається з її одночасним розгортанням. Також, наголошено, що для розгортання відповідних перевірок необхідно забезпечити подання визначених документів особами, призначеними на відповідні посади у період воєнного стану у строк до 31.01.2024.

За результатами моніторингу особових справ встановлено, що стосовно заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_1 перевірка, передбачена Законом № 1682 не проводилась, у зв`язку з чим, 31.01.2024 ним подано заяву про проведення відповідної перевірки.

Відповідно до пункту 14 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок), відповідальний структурний підрозділ протягом десяти днів з дня надходження заяви особи, яка підлягає перевірці, на підставі відомостей, наявних в особовій справі такої особи, та/або на підставі витягу із послужного списку та на підставі поданих особою документів, а також інформації з Реєстру про внесення відомостей про особу до Реєстру або відсутність у Реєстрі таких відомостей перевіряє достовірність зазначених у заяві відомостей щодо незастосування до неї заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою, пунктами 1-8 частини другої, пунктами 1 і 2 частини четвертої статті 3 Закону, та складає висновок про результати перевірки відомостей про особу за формою згідно з додатком 21.

У разі, коли за результатами перевірки матеріалів особової справи та/або витягу із послужного списку, відповідальним структурним підрозділом виявлено відповідність критерію здійснення очищення влади (люстрації), визначеного частиною першою, пунктами 1-8 частини другої, пунктами 1 і 2 частини четвертої статті 3 Закону, про це зазначається у висновку про результати перевірки відомостей про особу за формою згідно з додатком 21 до Порядку.

На підставі такого висновку відповідальний структурний підрозділ готує довідку про результати перевірки за формою, згідно з додатком 5 до Порядку та подає її керівнику органу або керівнику державної служби.

Тож, перевірка вважається завершеною після надання керівнику органу довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 Порядку.

У даному випадку, за результатами перевірки документів наявних в особовій справі ОСОБА_1 , виявлено та відображено у висновку про результати перевірки відомостей про особу за формою згідно з додатком 21 до Порядку наступні критерії здійснення очищення влади (люстрації):

- у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року обіймав сукупно не менше одного року посади визначені пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади», а саме з 31.10.2011 по 11.12.2012, обіймав посаду першого заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами СБУ, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Генеральної прокуратури України. У період з 12.12.2012 по 21.06.2013, обіймав посаду першого заступника начальника управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України.

- у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймав посаду визначену пунктом 4 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та не був звільнений в цей період з відповідної посади за власним бажанням, а саме з 21.06.2013 по 02.04.2014, обіймав посаду заступника прокурора Миколаївської області (звільнено з займаної посади в порядку переведення).

Згідно з пунктом 15 Порядку, у разі виявлення відповідальним структурним підрозділом відомостей щодо застосування до особи, яка підлягає перевірці, заборони, передбаченої пунктом 14 цього Порядку, керівник органу або керівник державної служби не пізніш як на третій день з дня виявлення таких відомостей приймає рішення про звільнення особи і в той самий день надсилає до Мін`юсту повідомлення про відповідність критеріям здійснення очищення влади (люстрації) за формою згідно з додатком 6, відомості з якого не пізніш як на третій день з дня надходження до Мін`юсту вносяться до Реєстру.

У зв`язку з введенням воєнного стану доступ до Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» обмежено, що унеможливлює отримання інформації з Реєстру про внесення відомостей про особу до Реєстру або відсутність у Реєстрі таких відомостей без запиту до держателя реєстру, а отже, і підготовку довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 Порядку на підставі висновку про результати перевірки відомостей про особу.

Відповідно до пункту 17 Порядку, керівник органу або керівник державної служби не пізніше ніж на третій день після надходження заяви щодо незастосування до особи, яка підлягає перевірці, заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону, одночасно надсилає органам, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону, перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України (далі - органи перевірки), відповідно до компетенції запити про проведення перевірки за формою згідно з додатком 3 до Порядку щодо особи, яка підлягає перевірці.

Відповідні запити щодо проведення перевірки стосовно ОСОБА_1 було направлено до: Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві), Національного агентства з питань запобігання корупції, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України.

Згідно з пунктом 36 Порядку, на підставі відповіді/висновку/копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді/ висновку/копії судового рішення або з дня надходження відповіді/висновку/копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 до Порядку та подає її керівнику органу або керівнику державної служби.

Таким чином, є обґрунтованими доводи апелянта про те, що станом як на дату розгляду справи в суді першої інстанції, так і на дату подання апеляційної скарги, відповідачем не було складено довідку (перевірка тривала).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем складено висновок до отримання відповідей від відповідних органів, а також, посилаючись на ч. 11 ст. 5 Закону № 1682, суд першої інстанції також помилково зазначив, що такий висновок може бути оскаржено до суду, адже судом не розмежовано поняття висновок про результати перевірки, складений органами перевірки та висновок про результати перевірки відомостей про особу, складений за формою згідно з додатком 2-1, виходячи з того, що відповідно до норм ч. 11 ст. 5 Закону № 1682, орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов`язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

При цьому, для з`ясування, який саме орган проводив перевірку, слід звернутися до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 563, відповідно до якого, такими органами є Мін`юст, МВС, Національне агентство з питань запобігання корупції, СБУ, Офіс Генерального прокурора, ДСА.

Разом з тим, відповідно до ч. 14 ст. ст. 5 Закону № 1682, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/ або 2 частини п`ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Відповідно до п. 29 Порядку, органи перевірки надсилають відповіді (висновки) на запити керівників органів або керівників державної служби, в яких проводиться перевірка.

При цьому, відповідно до п. 35-36 Порядку, якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації звертається із запитом до органів перевірки, які зобов`язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

На підставі відповіді/висновку/копії судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк (з дня надходження останньої відповіді/висновку/копії судового рішення або з дня надходження відповіді/висновку/копії судового рішення, який є підставою для застосування заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону) готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу або керівнику державної служби.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що висновок про результатами перевірки органів перевірки, є підставою для прийняття рішення про звільнення особи з займаної посади, та саме такий висновок може бути оскаржено до суду, проте, додатком 2-1 до Порядку, затверджено форму Висновку про результати перевірки відомостей про особу, який було скасовано судом першої інстанції і який не є висновком про результати перевірки, який складено органами перевірки.

Відповідно до п. 14 Порядку, відповідальний структурний підрозділ протягом десяти днів з дня надходження заяви особи, яка підлягає перевірці, на підставі відомостей, наявних в особовій справі такої особи, та/або на підставі витягу із послужного списку та на підставі поданих особою документів, а також інформації з Реєстру про внесення відомостей про особу до Реєстру або відсутність у Реєстрі таких відомостей перевіряє достовірність зазначених у заяві відомостей щодо незастосування до неї заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою, пунктами 1-8 частини другої, пунктами 1 і 2 частини четвертої статті 3 Закону, та складає висновок про результати перевірки відомостей про особу за формою згідно з додатком 2-1.

На переконання колегії суддів, законодавство в сфері здійснення люстраційних заходів розмежовує поняття висновок в двох аспектах: висновок чи відповіді (рішення суду) органів перевірки як підстава для формування довідки; та висновок у розумінні Порядку про результати перевірки відомостей про особу за формою 2-1, як співставлення трудової діяльності особи з люстраційними заборонами, який не входить в довідку, яка формується для надання керівнику на виконання п. 36 Порядку, проте такий висновок не є підставою для звільнення особи.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, мотивуючи рішення, помилково вдався до оцінки того, що обіймання особою визначених посад у певний період, не є достатнім для застосування люстраційних заборон, позаяк, вказане має бути предметом оцінки при оскарженні рішення/наказу про звільнення особи з посади, на підставі застосування норм Закону України «Про очищення влади».

Водночас, в адміністративному судочинстві захисту підлягають вже порушені права та інтереси особи, проте, у даних правовідносинх, права позивача можуть бути порушені тільки або після надходження висновків/відповідей органів перевірки/складення довідки, або винесення наказу про звільнення.

Слід зазначити, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати протиправними дії Бюро економічної безпеки України, направлені на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області та зобов`язати Бюро економічної безпеки України утриматись від звільнення ОСОБА_1 з посади заступника керівника Територіального управління БЕБ у Львівській області на підставі ч. 3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" на основі критеріїв визначених п. 7 ч. 1 ст. 3 та п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", що і мало становити предмет спору.

Дійсно, приписами КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно- правових відносинах.

Ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування висновку Бюро економічної безпеки України від 31 січня 2024 року про результати перевірки відомостей про особу, що складений стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем оскаржувались саме дії відповідача по перевірці, як він вважав, направлені на звільнення з посади, проте, сам висновок не є предметом даного спору, позаяк, для правильного вирішення даного спору, слід було встановити, чи діяв відповідач при проведенні перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» у відповідності до наданих йому повноважень та чи дотримався критеріїв, передбачених у ч. 2 ст. 2 КАС України, а також, чи вважається така перевірка завершеною/такою, що створює для позивача наслідки та може бути оскаржена до суду у контексті наявності/відсутності порушеного права особи.

Отже, скасовуючи висновок про результати перевірки відомостей про особу, складений за формою 2-1, суд першої інстанції, виходячи за межі позовних вимог, обрав неефективний спосіб захисту прав позивача, оскільки вказаний висновок, у розумінні як Закону № 1682, так і Порядку, не може оскаржуватися та не є підставою для звільнення особи чи складання довідки, тому не породжує правових наслідків для позивача. Крім того, суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог, оскільки фактично було змінено предмет спору.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що відповідач не вийшов за межі своїх повноважень стосовно здійснення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», оскільки діяв у відповідності до норм закону. За результатами вказаного моніторингу особової справи позивача було виявлено, що до нього застосовуються заборони встановлені Законом України «Про очищення влади», в результаті чого, у відповідності до вимог абз. 1 п. 14 Порядку, відповідач був зобов`язаний скласти висновок про результати перевірки відомостей про особу за формою 2-1, натомість, суд першої інстанції необгрунтовано виходячи за межі позовних вимог та остаточно не здійснивши повний аналіз, що скасований висновок не є висновком у розумінні Закону № 1682, помилково його скасував.

При цьому, відповідно до вимог п. 36-37 Порядку, виключно довідка про результати перевірки щодо невідповідності критеріям здійснення очищення влади, є підставою для керівника прийняти рішення про звільнення такої особи, проте, станом на дату звернення до суду з позовом, така довідка відсутня, а позовні вимоги позивача і їх обгрунтування стосуються саме оскарження фактичних результатів такої перевірки.

Таким чином, БЕБ України вчиняло дії щодо перевірки позивача в спосіб та межах, визначених Законом України «Про очищення влади» та Порядком, що не може бути підставою для висновку, що такі дії були протиправними з огляду на те, що Закон України «Про очищення влади» є таким, що не відповідає «легітимній меті очищення влади», за умови, що наслідки для позивача так і не настали станом на дату звернення до суду (позивач не був на той момент звільнений зі служби, і не був відсторонений від виконання посадових обов`язків).

Отже, за висновком колегії суддів, висновок про результати перевірки відомостей про особу (тобто співставлення трудової діяльності особи з переліком посад, визначених Законом України «Про очищення влади» щодо яких встановлено певні заборони), є відображенням роботи кадрової служби БЕБ щодо виконання одного з етапів проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для позивача правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

Колегія суддів вважає, що доводи та обґрунтування, що покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, є помилковими, оскільки: 1) судом не було з`ясовано наявність порушеного права у контексті наслідків складання висновку про результати перевірки та його правову природу; 2) судом здійснено вихід за межі позовних вимог, без наявних на те підстав, адже позивачем не заявлялись вимоги про оскарження висновку, натомість, судом фактично змінено предмет та межі спору. З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Натомість, у разі неправильно обраного позивачем способу захисту прав чи заявлення вимог на майбутнє, вказане є самостійною підставою для відмови у позові.

Інші доводи сторін не спростовують наведені висновки колегії суддів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Бюро економічної безпеки України - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бюро економічної безпеки України про визнання протиправними дій відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено 16.09.2024.