Справа № 420/21887/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС від 20.03.2024 року №11039/15-32-07-06, №11040/15-32-07-06 про застосування до неї штрафних санкцій (фінансових) санкцій в розмірі 1360,00грн на підставі п.121.1 ст.121 ПК за порушення, передбачені п.63.3 ст.63, ст.85.2 ст.85 ПКУ - ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю та в розмірі 277860.15грн за не проведення через належним чином зареєстрований програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_2 розрахункової операції 01.10.2023 року згідно чеку № на суму 35,00грн та видача розрахункового документа не встановленої форми, а також за період: 01.10.2023 року по 20.02.2024 рік на суму 555702,80грн та видача розрахункового документа не встановленої форми.

Позивачка зазначила, що оскаржувані ППР прийняті на підставі акту фактичної перевірки №6552/15/54/РРО/ НОМЕР_1 від 23.02.2024 року, в якому зазначено про встановлення порушення нею: - п.1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР); - п.63.3 ст. 63, п. 85,2 ст. 85 ПКУ; -ст. 24 КЗпПУ; - постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 в частині ненадання або несвоєчасного надання до органів ДПС «Повідомлення про прийняття працівника на роботу».

Позивачка вказує, що подала заперечення до акту фактичної перевірки від 23.02.2024 року до ГУ ДПС в Одеській області, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишено без змін, та 20.03.2024 року прийняті оскаржувані ППР.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що своєчасно подала до контролюючого органу форму №20-ОПП про кафе, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , але у зв`язку з тим, що форми податкових документів мали шаблони для заповнення, це унеможливлювало вписали більший детальний опис місцезнаходження об`єкту оподаткування, що призвело до його скорочення та було зазначено: АДРЕСА_3 .

Програмний реєстратор розрахункових операцій (далі ПРРО) реєструється за адресою господарської одиниці, яка зареєстрована за формою 20-ОПП. Відсутність реєстрації господарської одиниці за формою 20-ОПП може бути підставою для відмови в реєстрації ПРРО, а при його реєстрації автоматично підтягується адреса зареєстрованої господарської одиниці.

Штрафна санкція застосована на підставі висновку контролюючого органу про те, що в період з 01.10.2023 по 20.02.2024 не проводились належним чином зареєстрованим програмним реєстратором розрахункових операцій та видавались розрахункові документи не встановленої форми на загальну суму 555737,80грн.

Позивачка стверджує, що всі операції проводились в кафе через ПРРО та видавались покупцям розрахункові документи. У підтвердження надає копії фіскальних чеків, наявність яких не заперечується контролюючим органом, проте їх висновки ґрунтуються лише на тому, що у чеках зазначена адреса АДРЕСА_3 замість АДРЕСА_2 .

Між тим, вона є сумлінно виконує як ФОП свої податкові зобов`язання.

Також позивачка стверджує, що на запит відповідача про надання документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо від 21.02.2024 року, нею були надані всі наявні документи, однак уповноваженими особами відповідача надані копії були проігноровані, що призвело до залучення цих документів до заперечення до акту фактичної перевірки від 23.02.2024 року, проте при розгляді заперечень це також проігноровано.

Позивачка просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначено, що ГУ ДПС на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст.80 ПК України на виконання наказу ГУ ДПС від 14.02.2024 № 1340-п та відповідно направлень від 15.02.2024 № 2782/15-32-07-06 та від 15.02.2024 № 2781/15-32-07-06 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . На думку представника відповідача наказ відповідає вимогам законодавства. Крім того, за висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року по справі № 816/228/17у разі якщо контролюючий орган допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення».

Представник відповідача вказує, що у ході проведення перевірки встановлено один об`єкт оподаткування, що не зареєстрований у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності, а саме некапітальний торгівельний об`єкт площею 14 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 .

Також встановлено використання праці однієї найманої особи ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а саме: продавець-консультант допущена до роботи без оформлення трудового договору за період з 18.02.2024 по 22.02.2024, повідомлення про прийняття працівника на роботу до органів ДПС подано 22.02.2024.

Під час перевірки встановлено факт не проведення через належним чином зареєстрований програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_2 , розрахункової операції 01.10.2023 на суму 35 грн (вчинено вперше). Також суб`єктом господарювання було здійснено не проведення належним чином зареєстрований програмний реєстратор розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_2 за період 01.10.2023 по 20.02.2024 операцій на суму 555 702, 80 грн та видача розрахункового документу невстановленої форми. Контролюючому органу не було надано документи у повному обсязі в ході проведення перевірки, а саме: копії фіскальних чеків за перевіряємий період. Отже, ФОП ОСОБА_1 допущено порушення відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України, тобто не зареєстровано у контролюючому органі об`єкти оподаткування за місцем здійснення господарської діяльності у кількості 1 одиниця, а також п.85.2 ст.85 ПК України.

Оскаржувані позивачем ППР є правомірними та скасуванню не підлягають.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові, зазначивши, що відповідач не спростував її доводів та стверджує, що вона є добросовісним платником податків та не порушувала вимог ПКУ.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ФОП ОСОБА_1 згідно з Витягом з ЄДРЮО, ФОП та ГФ зареєстрована 19.07.2021 року, номер запису: 000016751, за адресою: АДРЕСА_4 . Основним видом діяльності є: КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування КВЕД 56.10.

Позивачка уклала договір оренди частини некапітального розміщення (некапітальний торгівельний об`єкт) площею 14 кв.м, розташований за адресою АДРЕСА_2 та 20.07.2021 року направила до контролюючого органу Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність форми 20-ОПП, в якому повідомила про об`єкт оподаткування кафе за адресою АДРЕСА_3 .

З метою дотримання вимог законодавства та здійснення господарської діяльності позивачка подала до контролюючого органу заяву про реєстрацію ПРРО із зазначенням ідентифікатора об`єкта оподаткування, коду території, назву (кафе) та адресу розміщення ПРРО. В заяві зазначені відомості про ПРРО.

14.02.2024 року ГУ ДПС виданий наказ №1340п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », відповідно до якого на підставі пп.19-1.1.4, пп.19-1.1.8 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.4 п. 80.2 ст.80 ПКУ , у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення про проведення розрахункових операцій через РРО з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаних із застосуванням РРО, наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 податкова адреса: АДРЕСА_5 , з 15.02.2024 року тривалістю 10 діб за період з 19.07.2021 року по дату закінчення фактичної перевірки.

За результатами перевірки складений акт фактичної перевірки № 6552/15/54/РРО/ НОМЕР_1 від 23.02.2024 року, в якому зазначено, що перевірка проведена з 21.02.2024 року 12.00год по 23.02.2024 року 17.00год. В п.4.5 (додатки до акту перевірки): акт відмови від підпису та отримання акту перевірки.

Згідно з копією запиту на надання документів він оформлений 21.02.2024 року. Лише в акті зазначено про не надання документів у повному обсязі в ході перевірки, а саме фіскальних чеків за перевіряємий період.

Також в акті перевірки, крім іншого вказано про: встановлення об`єкту оподаткування не зареєстрованого у контролюючому органі за місцем здійснення господарської діяльності, а саме некапітальний павільйон площею 14 кв.м за адресою не проведення через належним чином зареєстрований АДРЕСА_2 ; встановлення не проведення через належним чином зареєстрований ПРРО за адресою АДРЕСА_2 розрахункової операції згідно з чеком № на суму 35грн та за період з 01.10.2023 року по 20.02.2024 року на суму 555702грн та видачі розрахункових документів не встановленої форми.

Будучи не згодною з актом перевірки та його висновками, позивачка подала до ГУ ДПС заперечення на акт перевірки, до яких також додала копії всіх документів в спростування висновків акту перевірки, у тому числі які були запитані перевіряючими із зазначенням того, що вони надавались проте не прийняті посадовими особами.

Листом від 19.03.2024 року «Про розгляд заперечень» ГУ ДПС повідомило позивачку про залишення її заперечень без задоволення, а висновків акту перевірки без змін. В даному листі, крім іншого, вказано, що ФОП ОСОБА_1 не надала копії фіскальних чеків про що було складено відповідний акт.

20.03.2024 року ГУ ДПС прийняті податкові повідомлення-рішення:

№11039/15-32-07-06 в розмірі 1360,00грн на підставі п.117.1 ст.117, п. 121.1 ст. 121 ПК за порушення, передбачені п. 63.3 ст.63, ст. 85.2 ст.85 ПКУ;

№11040/15-32-07-06 про застосування до неї штрафних санкцій (фінансових) санкцій в розмірі 277860.15грн на підставі п.1 ст.17 Закон №265/95-ВР за порушення п.1,2 ст.3 Закон №265/95-ВР.

Позивачка, вважаючи вказані ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню з підстав відсутності в її діях податкових порушень, звернулась до суду з даним позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ППР №11039/15-32-07-06 від 20.03 2024 року до позивачці штрафні санкції у розмірі 1360,00грн застосовані:

на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК за порушення ст. 85.2 ст.85 ПКУ;

на підставі п.117.1 ст.117 ПК за порушення п. 63.3 ст.63 ПКУ.

За вказаним ППР до позивачки застосований штраф у розмірі 1020,00грн на підставі п.121 ст.121 ПКУ, відповідно до якої незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

В ППР зазначено, що позивачем порушений п.85.2 ст.85 ПКУ.

Стаття 85 ПКУ регламентує питання надання платниками податків документів

Згідно з п.85.2 ст.85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Позивачка не заперечувала свого обов`язку надання документів на запит контролюючого органу та зазначила у позові, що всі копії документів нею були надані, проте перевіряючі забрали лише договір оренди приміщення, в якому вона здійснює підприємницьку діяльність.

Направляючи заперечення на акт перевірки вона до заперечень знов надала копії фіскальних чеків за перевіряємий період, оскільки в акті зазначено про не надання документів у повному обсязі в ході перевірки, а саме фіскальних чеків за перевіряємий період.

Судом встановлено, що в акті дійсно вказано, що ФОП ОСОБА_1 не надано документів у повному обсязі в ході перевірки, а саме фіскальних чеків за перевіряємий період. Також надана копія самого запиту про надання документів від 21.02.2024 року.

Проте в додатках до акту перевірки зазначений лише акт відмови від підпису та отримання акту перевірки (п.4.5 акту перевірки).

Таким чином, в акті перевірки не відображено складання будь-яких інших документів під час перевірки.

Згідно з п.80.10 ст.80 ПКУ порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу.

Згідно з п.86.1 ст.86 ПКУ матеріали перевірки це:

акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до пп.16.1.15 п. 16.1 ст. 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Таким чином, невід`ємною частиною акту перевірки є інформативні додатки.

Пунктом 85.4 ст.85 ПКУ встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Відповідно до п.85.6 ст.85 ПКУ у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Судом встановлено, що згідно з наказом на перевірку вона повинна бути проведена з 15.02.2024 року тривалістю 10 діб, проте проведена як зазначено в акті перевірки з 21.02.2024 року 12.00год по 23.02.2024 року 17.00год, тобто за неповних три робочих дні. Запит на надання документів до 23.02.2024 року вручений платнику податків 21.02.2024 року, тобто в порушення вимог п.85.4 ст.85 ПКУ, якій вимагає, щоб відповідний запит на отримання копій документів був поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Крім того, в інформаційних додатках до акту перевірки відсутні відомості про складання акту що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати.

Саме такий акт про відмову у наданні документів є належним доказом відмови платника податків надати документи. Наявність такого акті не відображена в акті перевірки та не надана відповідачем до відзиву.

Крім того, згідно з п.86.1 ст.86 ПКУ до матеріалів перевірки відносяться заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду). Позивачем надані заперечення разом з документами, які були витребувані контролюючим органом (з порушенням строків їх витребування та відсутністю акту про відмову у наданні документів).

Відповідно до пп.86.7.1, пп.86.7.4 п.86.7 ст.86 ПКУ Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу.

Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень, зокрема:

встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Висновок Комісії до відзиву не наданий, проте у листі на адресу позивача «Про розгляд заперечень» зазначено, що в ході перевірки встановлено надання перевіряючим документів не в повному обсязі згідно врученого запиту від 21.02.2024 року, а саме не надано копій фіскальних чеків за період з 01.10.2023 року по 20.02.2024 року, про що складено відповідний акт.

Також у вказано листі не відображено надання платником податків до заперечень фіскальних чеків.

Таким чином, Комісією з питань розгляду заперечень також проігноровано надання позивачкою фіскальних чеків, не надана ним будь-яка оцінка. Не надана оцінка порушенню строків при витребуванні документів.

Крім того, посилання Комісії на те, що платником податків не було надано під час перевірки копій фіскальних чеків за період з 01.10.2023 року по 20.02.2024 року, про що складено відповідний акт, не відповідає об`єктивним обставинам справи.

Складання такого акту є обов`язковим, проте не підтверджено його складання. Наявність його не відображена в додатках до акту перевірки, такий акт не наданий до відзиву.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про не підтвердження належними та допустимими доказами порушення позивачем п.85.2 ст.85 ПКУ та відповідно накладення штрафу у розмірі 1020 грн є неправомірним.

Згідно з ППР №11039/15-32-07-06 від 20.03 2024 року до позивачці застосований також штраф у розмірі 340грн на підставі п.117.1 ст.117 ПК за порушення п. 63.3 ст.63 ПКУ.

Стаття 63 ПКУ регламентує загальні положення щодо обліку платників податків.

Згідно з п.63.3 ст.63 ПКУ з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до п.117.1 ст.171 ПКУ неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень.

На позивачку ФОП ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 340,00грн, проте за яке саме порушення із зазначених в п.117.1 ст.171 ПКУ в оскаржуваному ППР не зазначено.

Між тим судом встановлено, що позивачка подала заяву про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку у відповідний контролюючий орган. При цьому позивачка ФОП ОСОБА_1 має об`єкт, через якій провадить свою діяльність це один об`єкт оподаткування, а саме некапітальний торгівельний об`єкт площею 14 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 (позивачка здійснює підприємницьку діяльність в кафе).

Позивачка перебуває на обліку у контролюючому органі щодо здійснення саме підприємницької діяльності в кафе

Підставою для застосування штрафних санкцій до позивачці у розмірі 340,00грн, проте за яке саме порушення із зазначених в п.117.1 ст.171 ПКУ стало те, що нею в заяві вказана адреса підприємницької діяльності : АДРЕСА_3 . За цією адресою відповідно зареєстрований ПРРО в контролюючому органі.

При цьому судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 має єдиний об`єкт, в якому вона здійснює свою підприємницьку діяльність.

Отже за висновком контролюючого органу зазначення адреси підприємницької діяльності АДРЕСА_3 замість АДРЕСА_2 свідчить про скоєння нею податкових правопорушень.

Вказані обставини стали підставою для прийняття ГУ ДПС 20.03.2024 року ППР №11040/15-32-07-06 про застосування штрафних санкцій (фінансових) санкцій в розмірі 277860.15грн на підставі п.1 ст.17 Закон №265/95-ВР за порушення п.1,2 ст.3 Закон №265/95-ВР, враховуючи, що на фіскальних чеках також вказана адреса АДРЕСА_3 .

Пунктами 1,2 ст.3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (далі Положення 220/28350).

Пунктом 3 розділу І Положення визначено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» Положення фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, найменування суб`єкта господарювання (рядок 1); назва господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП (рядок 2); адреса господарської одиниці - адреса, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП (рядок 3).

Всі фіскальні чеки мають назву суб`єкта господарювання ОСОБА_1 ; назву господарської одиниці кафе; адреса вказана Україні, АДРЕСА_3 , також вказаних РНОКПП суб`єкта господарювання.

Суд вважає, що зміст долучених до справи фіскальних чеків та контрольних стрічок дає можливість чітко ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який видав розрахунковий документ, назву одиниці господарювання «кафе», встановити суму сплачених коштів за товари. При цьому, неточність у відповідних розрахункових документах адреси Україні, АДРЕСА_3 замість Україні, АДРЕСА_2 не спростовує того факту, що такі розрахункові документи видані покупцям, і в цих документах зазначена повна сума покупки.

А отже, лише сам факт зазначення в адресі одиниці господарювання АДРЕСА_3 замість АДРЕСА_2 у фіскальних чеках та контрольних стрічках не є достатньою підставою для застосування для позивача штрафної санкції на підставі п.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР, оскільки метою визначених цією нормою штрафних санкцій у таких значних розмірах, як і 100 та 150 відсотків від вартості проданих товарів (робіт/послуг), є перш за все боротьба з укриттям від обліку отриманих доходів під час продажу товарів, а не дотримання форми розрахункових документів. Тому нарахування позивачці на підставі п.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР штрафної санкції на суму 8.75грн та 277851,40 грн не відповідає вказаній меті.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спірних правовідносин по даній справі суд вважає необхідним врахувати висновки Верховного Суду викладені у постанові від 27.11.2023 року у справі № 420/11790/22, в якій розглядалось питання правомірності застосування штрафних санкцій на підставі п.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР у зв`язку з відсутністю на фіскальних чеках обов`язкового реквізиту назви господарської одиниці «РЕСТОРАН».

Верховним Судом наведений зміст пунктів 1,2 ст.3 Закону №265/95-ВР та встановлене абзацом 19 ст.2 Закону № 265/95-ВР розрахункового документу та зазначив, що у відповідності до пункту 1 статті 17 Закону № 265-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання,

застосовується штрафна санкція у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за порушення, вчинене вперше.

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вчинене порушення.

Як встановлено судами за матеріалами справи, матеріали перевірки не містять доказів того, що розрахункові документи не було роздруковано та не видано покупцю, що відповідачем не заперечується.

Фіскальні чеки мають найменування суб`єкта підприємницької діяльності, тобто « ОСОБА_3 », назву господарської одиниці «Причал №1», адресу господарської одиниці « АДРЕСА_6 », а також відповідні фіскальні та податкові номери позивача. Квитанції платіжного терміналу до вказаних чеків також містять найменування суб`єкта підприємницької діяльності, тобто «ФОП ОСОБА_3 » та назву господарської одиниці «Ресторан Причал №1».

Колегія суддів наголосила, що аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків:

1) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки;

2) непроведення розрахункової операції через РРО;

3) невидача відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції;

4) проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

Перші два обов`язки суб`єкта господарювання походять зі змісту п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а третій з п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення, за яке настає відповідальність за пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР.

При цьому, якщо звернути увагу на об`єктивну сторону складу правопорушення, а саме дії, які складають суть протиправної поведінки платника податків, то в контексті п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР відповідальність настає за дії, які за своєю суттю та способом спрямовані на приховування належного обліку здійсненої розрахункової операції на повну суму з використанням реєстраторів розрахункових операцій, тощо.

Верховний Суд зазначив, що у цій справі позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме за видачу розрахункового документа, який встановленій законом формі відповідає, однак не містить назви господарської одиниці.

Водночас, Суд наголосив, що законодавець не визначив як самостійний склад правопорушення та не встановив відповідальності, за видачу розрахункового документу з використанням реєстраторів розрахункових операцій, в якому не відображається той чи інший елемент наведеного у Положенні 220/28350 , а саме назви господарської одиниці.

У пунктах 70-73,75 вказаної постанови Верховний Суд зауважив, що безумовно, до розрахункового документу встановлюються певні вимоги щодо відтворення його змісту. Водночас, відсутність певного елементу змісту (незначний недолік) у такому розрахунковому документі, який в свою чергу у повному обсязі надає можливість не тільки відтворити, зрозуміти та ідентифікувати розрахункову операцію за місцем її проведення не приховуючи її сутність за допомогою реєстратора розрахункових операцій (тощо), але і підтвердити її виконання, не може бути правовою підставою для притягнення такого платника податків за пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, а саме як за невидачу такого розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Виключенням з цього правила, можна вважати, видачу такого фіскального чеку, в якому не зазначено тих обов`язкових реквізитів, що встановлені у наведеному Положенні № 220/28350, які не надають можливості підтвердити виконання розрахункової операції, та які мають вплив на правильність визначення, реальність здійснення господарської операції за її суттю та на формування показників податкової звітності.

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, що відсутність назви господарської одиниці в розрахунковому документі не змінює встановленого факту придбання товару покупцем у визначеного продавця, а вказані чеки підтверджують виконання розрахункової операції. Зокрема, з наявної в матеріалах справи інформації про зміст фіскальних чеків можливо ідентифікувати назву суб`єкта господарювання, дату покупки, номер чека, загальну суму, продавця товару, вид товару, найменування товару, кількість товару, тощо.

Зауважень у податкового органу до позивача щодо не підтвердження проведених господарських операцій, її розрахунків, безпідставності формування показників податкової звітності та правильності оподаткування за наявними фіскальними чеками, як розрахунковими документами в яких була відсутня назва господарської одиниці «РЕСТОРАН» у податкового органу не було.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність зазначення у фіскальних чеках та контрольних стрічках назви господарської одиниці «РЕСТОРАН», конкретно у випадку, що розглядається у цій справі, не можна вважати приховуванням від належного обліку здійсненої розрахункової операції на повну суму з використанням реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно, відсутні підстави вважати, що позивачем допущено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР в частині невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, що обумовлює висновок про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п.1 абз.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР.

По даній справі №420/21887/24 суд також дійшов висновку, що зазначення у фіскальних чеках адреси одиниці господарювання позивачці АДРЕСА_3 замість Україні, АДРЕСА_2 не можна вважати приховуванням від належного обліку здійсненої розрахункової операції на повну суму з використанням реєстраторів розрахункових операцій. Відповідно застосування штрафних санкцій є неправомірним.

При цьому суд враховує, що незважаючи на зазначення в наказі на перевірку ФОП ОСОБА_1 адреси одиниці господарювання АДРЕСА_3 , посадові особи на перевірку прибули за адресою АДРЕСА_2 , тобто розуміючи, що саме за вказаною адресою знаходиться кафе, в якому ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність (не було складено акту про відсутність об`єкта перевірки за вказаною в наказі адресою).

Зважаючи на встановлені у справі обставини та застосовуючи правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.01.2023 року у справі №500/26/22 (пункти 83- 86) щодо кумулятивного ефекту допущених порушень, суд вважає, що по даній справі №420/21887/24 кумулятивний (сумарний, сукупний) ефект допущених відповідачем порушень (перевірка ФОП ОСОБА_1 не за адресою вказаною в наказі, проте складання акту про наявність порушень саме з неповним визначенням адреси; не дотримання строку при наданні запиту на надання документів; не доведення належними доказами (складення акту про ненадання документів, що вимагає ПКУ) при твердження позивача про надання всіх документів; не розгляду наданих документів до заперечень відповідною Комісією ГУ ДПС) за встановлених судом фактичних обставин справи дозволяє стверджувати, що оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень містить ознаки свавільного (недобросовісного) рішення.

Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 року у справі №500/26/22 зазначив, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права (від лат. Uberrima fides - найбільш добросовісний). Враховуючи зміст ст. 8 Конституції України та практику Конституційного Суду України (зокрема, Рішення від 20 червня 2019 року № 6-р/2019), верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 2800,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.03.2024 року №11039/15-32-07-06 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1360,00грн, №11040/15-32-07-06 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 277860.15грн

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2800,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва