Справа № 120/1261/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

20 вересня 2024 р. Справа № 120/1261/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду, через свого представника, звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі- відповідач), в якому просить суд (з урахуванням уточненої редакції позовної заяви):

-визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 06.11.2020 року, яким скасовано рішення управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 29.10.2018 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.

-зобов`язати управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області поновити ОСОБА_2 громадянство України, яке було скасовано рішення управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 06.11.2020 року.

-зобов`язати управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача від 06.11.2020, яким скасовано рішення управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 29.10.2018 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.10.2018 ОСОБА_1 набув громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

На підтвердження набуття громадянства України ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , дійсне до 29.10.2020, на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України. При цьому ОСОБА_1 зобов`язався протягом двох років припинити громадянство російської федерації та надати відповідні документи на підтвердження припинення. Вказує, що позивач в 2019 році та повторно в 2020 році поїхав до рф з метою відмови від російського громадянства, оскільки він мав громадянство саме рф. Однак, через запровадження карантину у зв`язку з пандемією коронавірусу позивач довгий час не міг звернутися у відповідні структури з метою подачі заяви про відмову від російського громадянства і не міг виїхати за межі рф через встановлені під час пандемії обмеження.

Вказав, що через пандемію коронавірусу, через воєнний стан, а також відсутність законних підстав для в`їзду та перебування на території України не мав можливості звернутися раніше до суду з захистом своїх порушених прав.

Ухвалою від 07.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 01.03.2024 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 07.02.2024.

Ухвалою від 21.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що під час звернення з відповідним пакетом документів щодо прийняття громадянства України позивач подав зобов`язання протягом 2 років з моменту набуття громадянства України припинити своє попереднє громадянство росії. Доказів того, що позивач з дати реєстрації його громадянином України, тобто, з 29.10.2018 і до початку вторгнення російською федерацією в Україні 24.02.2022 звертався до дипломатичних (консульських) представництв російської федерації в Україні не надав. Також позивач не надав доказів, що до 24.02.2022 надіслав уповноваженому органу держави його громадянства клопотання/заяву про припинення іноземного громадянства за допомогою поштового зв`язку або електронною поштою. Вважає, що позивач не довів, що вжив дії для припинення громадянства російської федерації. Тому спірне рішення відповідає законодавству та не підлягає скасуванню.

16.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується із доводами відповідача та просить задовольнити позов.

Суд, дослідивши обставини справи, встановив наступне.

Позивач, відповідно до паспорта № НОМЕР_2 є громадянином російської федерації.

Як слідує з матеріалів справи, 29.06.2017 ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію, як особа, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, та отримав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 .

20.04.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про оформлення громадянства України за територіальним походженням, одночасно з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Також разом із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням, позивач ОСОБА_1 подав зобов`язання припинити громадянство рф протягом 2-х років з моменту набуття громадянства України.

Відповідно до зобов`язання припинити іноземне громадянство від 20.04.2018 позивач ОСОБА_1 , який є і громадянин рф, зобов`язався протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України припинити громадянство рф і подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства рф зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави.

29.10.2018 року згідно рішення УДМС у Вінницькій області, ОСОБА_1 набув громадянство України разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ «Про громадянство України» на підставі народження його батька на території УРСР до 24.08.1991 року.

У зв`язку з чим, 17.11.2018 року Жмеринським відділом УДМС у Вінницькій області ОСОБА_1 було видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , яке дійсне до 29.10.2020.

Начальником Жмеринського РВ УДМС України у Вінницькій області 06.11.2020 підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 згідно зі статтею 21 Закону України «Про громадянство України» - не виконання зобов`язання, щодо припинення громадянства рф.

Першим заступником начальника УДМС України у Вінницькій області оформлено довідку про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням № 0518/1448-20 від 06.11.2020, відповідно до змісту якої, громадянин України ОСОБА_1 , разом з донькою набув громадянство України за територіальним походженням на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, або фальшивих документів, а саме: не виконав подане відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.

У зв`язку з чим, першим заступником начальника УДМС України у Вінницькій затверджено рішення відповідно до змісту якого рішення Управління ДМС України у Вінницькій області від 29.10.2018 про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 скасовано у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не могла набути громадянство України - невиконання поданого зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням від 06.11.2020, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України "Про громадянство України" № 2235-III від 18.01.2001 (далі - Закон №2235-ІІІ) та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі - Порядок 215).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках, а громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону №2235-ІІІ, громадянство України набувається, серед іншого, за територіальним походженням.

Законодавство України про громадянство ґрунтується, зокрема, на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 2235-III).

Порядок набуття громадянства України за територіальним походженням встановлений статтею 8 Закону № 2235-ІІІ.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №2235-ІІІ особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав.

В той же час, положеннями ст. 17 Закону № 2235-ІІІ передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону № 2235-ІІІ підставами для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

При цьому, відповідно до приписів ст. 21 Закону № 2235-ІІІ (на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно із ст. 24 Закону №2235-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: 1) встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; 2) прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами десятою дванадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 3) підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 4) прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону; 5) скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; 6) виконання рішень Президента України з питань громадянства; 7) видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України; 8) вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України; 9) ведення обліку осіб, які набули громадянство України, та осіб, які припинили громадянство України.

З метою організації виконання Закону України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 24 Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 зобов`язаний був протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства РФ, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а у разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства РФ, зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина РФ до уповноваженого органу цієї держави.

Відповідно до п. 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону № 2235-ІІІ органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону № 2235-ІІІ) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Аналіз наведених норм свідчить, що не виконання заявником вимог поданого зобов`язання про припинення громадянства іншої держави є беззаперечною підставою для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України на підставі ст. 21 Закону.

Відповідно до п. 92 Порядку № 215, до повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону №2235-ІІІ.

Як встановлено п. 96 Порядку № 215 подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону №2235-ІІІ, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу ДМС України.

При цьому, відповідно до п. 97 Порядку, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником територіального органу ДМС України або його заступником.

З аналізу вищевикладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що прийняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України належить до компетенції та приймається начальником територіального органу ДМС України або його заступником за результатами розгляду та на підставі подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, до якого долучаються документи, визначені Порядком 215.

Згідно ст. 1 Закону № 2235-ІІІ декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Як було зазначено судом вище, 20.04.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про оформлення громадянства України за територіальним походженням, одночасно з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 подав зобов`язання припинити громадянство рф протягом 2-х років з моменту набуття громадянства України.

Відповідно до зобов`язання припинити іноземне громадянство від 20.04.2018 ОСОБА_1 , громадянин рф, зобов`язався протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України припинити громадянство рф і подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства рф, виданий уповноваженим на те органом цієї держави. У разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства рф зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина рф до уповноваженого органу цієї держави.

29.10.2018 року згідно рішення УДМС у Вінницькій області, ОСОБА_1 набув громадянство України разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ «Про громадянство України» на підставі народження його батька на території УРСР до 24.08.1991 року.

В той же час, як вбачається з даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан», наданих відповідачем, ОСОБА_1 , протягом 2022 року неодноразово перетинав державний кордон України на підставі паспорта громадянина російської федерації № НОМЕР_2 .

Із наведеного вище слідує, що громадянин ОСОБА_1 протягом 2022 продовжував використовувати документи громадянина рф, що свідчить про невиконання ним зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту прийняття рішення про набуття громадянства України.

Крім того, 21.10.2021 року було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження відносно ОСОБА_1 та зобов`язано останнього залишити територію України до 09.11.2021.

Відомості про оскарження/скасування вищевказаних рішень в суду відсутні.

Суд вкотре звертає увагу, що оскільки позивачем не було виконано вказаного зобов`язання, у відповідача були правові підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Стосовно виникнення перешкод у реалізації позивачем взятого зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства, які не залежали від самого позивача, то суд відзначає наступне.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про громадянство України" незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Тобто, невидача документа про припинення іноземного громадянства у встановлений законодавством іноземної держави термін могла б мати місце лише після звернення особи з відповідним клопотанням до уповноважених органів іноземної держави.

Суд звертає також увагу позивача на те, що якщо він і вважав наявність незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, то повинен був у будь-який спосіб повідомити про це відповідача, чого зроблено позивачем не було.

В межах даної адміністративної справи, позивач також просить суд зобов`язати управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у нього декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Як встановлено судом, у визначений законодавством термін позивачем не надано підтверджуючих документів про існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства та не надано документ про припинення громадянства російської федерації.

Суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості здійснити процедуру виходу з громадянства російської федерації шляхом подання як клопотання (заяви) про припинення іноземного громадянства, так і декларації про відмову від громадянства російської федерації до уповноваженого органу цієї держави чи до консульства російської федерації в Україні (поштою або через представника) у строки, передбачені Законом.

У матеріалах справи відсутні докази належним чином направлення заяви про припинення іноземного громадянства до консульського відділу посольства рф та/або отримання нарочно посольством.

Крім того, до позовної заяви представником ОСОБА_1 долучено копія паспорта громадянина російської федерації для виїзду за кордон НОМЕР_4 , який виданий 05.03.2018 року на ім`я ОСОБА_1 . Вказаний паспорт, у відповідності із записом у ньому, виданий МІД рф на термін до 05.03.2028 року, тобто, позивач не здійснив припинення громадянства російської федерації та не дотримався взятих на себе вимог і зобов`язань, які подавалися при оформленні набуття громадянства України за територіальним походженням.

Також, суд звертає увагу позивача, стосовно його посилань на законодавство рф, що з огляду на ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, суд не повинен бути обізнаний із законодавством іноземної держави та не має повноважень аналізувати та тлумачити таке законодавство.

Відтак, на переконання суду, відповідачем, за результатами перевірки, з урахуванням доказів та всіх матеріалів, а також, що позивач не виконав надане зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити попереднє громадянство російської федерації, правомірно відповідно ст. 21 Закону України "Про громадянство України" (чинна на момент правовідносин) винесено рішення про скасування рішення УМВС України у Вінницькій області про набуття громадянства України ОСОБА_1 .

Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , персональний ; РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: