Справа № 153/1471/24
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2024 р. Справа153/1471/24

Провадження2-а/153/17/24-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що 27 серпня 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена оскаржувана постанова №523 від 29.08.2024, якою начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Позивач вказує, що приймаючи спірну постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 виходив з того, що що військовозобов`язана ОСОБА_1 у 2012 році закінчила Бершадський медичний коледж за спеціальністю «Сестринська справа» та здобула кваліфікацію медичної сестри. За висновком ВЛК від 10.07.2024 ОСОБА_1 придатна до військової служби за станом здоров`я (протокол №113 від 10.07.2024). 20.08.2024 ОСОБА_1 повторно з`явилась до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 додатково надавши свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », і в цей же день, був складений цей протокол про адміністративне правопорушення, що полягає в наступному. Згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 ніде не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Згідно ч. 11 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції 2012 року жінки, які мають фах, споріднений з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я, віком та сімейним станом, беруться на військовий облік військовозобов`язаних. Постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.1994 №711, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (втратила чинність 08.06.2022) затверджено перелік спеціальностей, за якими жінки, що мають відповідну підготовку, можуть бути взяті на військовий облік, згідно якого «медична» спеціальність належить до військово-облікових спеціальностей 879-883. Отже ОСОБА_1 після здобуття медичної спеціальності в 2012 році мала обов`язок стати на військовий облік військовозобов`язаного та у відповідності до ч.10 ст. 38 Закону №2232-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, мала обов`язок повідомити про такі зміни особисто в семиденний термін. Таким чином, позивач в порушення вимог ч. 11 ст.1 та ч.2 ст. 37 Закону №2232- XII після здобуття медичної спеціальності в 2012 році, ніде не перебувала на військовому обліку військовозобов`язаних, що говорить про тривале ухилення нею від військового обліку. Вважає, що факт вчинення нею правопорушення було виявлено у 2012 році, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена 29.08.2024, тобто поза межами строку, а саме пізніше одного року з дня вчинення правопорушення, встановленого ч. 7 ст. 38 КУпАП. Зазначила, що з огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч.7 ст. 38 КУпАП, відповідачем притягнуто її до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП. Положення ч. 3 ст. 210 КУпАП, не може бути застосовано до правовідносин, як: мали місце у 2012 році, до набрання чинності Закону №3696-ІХ від 09.05.2024, тобто зміни до ст. 210 КУпАП діють з 09.05.2024, і відповідно, відповідальність, розпочала свій перебіг з 09.05.2024. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд скасувати Постанову №523 від 29.08.2024 винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір та плату за надання правничої допомоги в розмірі 5000 гривень.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 10.09.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) сторін на 19.09.2024 о 13 год. 15 хв.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у Вінницькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до наступного висновку:

Зі змісту оскаржуваної постанови від 29.08.2024 №523 судом встановлено, що 12.07.2024 до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про видачу військово-облікового документу у зв`язку із постановкою на військовий облік звернулася ОСОБА_1 , не маючи при собі військово-облікових документів військовозобов`язаного. До заяви ОСОБА_1 окрім інших документів надала диплом молодшого спеціаліста НОМЕР_1 , виданий 05.06.2012 з якого вбачається, що у 2012 році вона закінчила Бершадський медичний коледж за спеціальністю «Сестринська справа» та здобула кваліфікацію медичної сестри. ЗА висновком ВЛК від 10.07.2024 ОСОБА_1 придатна до військової служби за станом здоров`я (протокол №113 від 10.07.2024). 20.08.2024 ОСОБА_1 повторно з`явилась до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 додатково надавши свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », і в цей же день, був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 ніде не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Згідно ч. 11 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції 2012 року жінки, які мають фах, споріднений з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я, віком та сімейним станом, беруться на військовий облік військовозобов`язаних. Постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.1994 №711, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (втратила чинність 08.06.2022) затверджено перелік спеціальностей, за якими жінки, що мають відповідну підготовку, можуть бути взяті на військовий облік, згідно якого «медична» спеціальність належить до військово-облікових спеціальностей 879-883. Отже, ОСОБА_1 після здобуття медичної спеціальності в 2012 році мала обов`язок стати на військовий облік військовозобов`язаного та у відповідності до ч.10 ст. 38 Закону №2232-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, мала обов`язок повідомити про такі зміни особисто в семиденний термін. Згідно ч.3 ст.1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає, зокрема, взяття громадян на військовий облік. Згідно абз.2 ч.12 ст.1 Закону №2232-ХІІ жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку. Згідно ч.2 ст.37 Закону №2232-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, які належать до категорій, зазначених у частині одинадцятій статті 1 цього Закону. Згідно ч.2 ст. 37 Закону №2232-Х1І взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, що належать до категорій, зазначених у частині одинадцятій статті 1 цього Закону. Згідно ч. 10 ст.38 Закону №2232-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин, призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку. Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 11 ст.1 та ч.2 ст. 37 Закону №2232- XII після здобуття медичної спеціальності в 2012 році, ніде не перебувала на військовому обліку військовозобов`язаних, що говорить про тривале ухилення нею від військового обліку. Згідно п.81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів №1487 від 30.12.2022 взяття на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності. Згідно абзацу 1 п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку №1487 військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до п.19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно ч.8 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку. В контексті правопорушення, викладеного у цьому протоколі, поведінка у формі бездіяльності ОСОБА_1 набуває протиправного характеру після здобуття у 2012 році медичної спеціальності. Відтак подальше нез`явлення ОСОБА_1 без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання та отримання військово-облікового документу військовозобов`язаного, свідчить про триваюче порушення нею правил військового обліку виражене у формі бездіяльності. Таким чином, ОСОБА_1 в особливий період, порушила правила військового обліку, чим вчинила триваюче адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.14-15).

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд виходить з такого

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками,військовозобов`язаними,резервістами правилвійськового облікув особливий період.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 05.06.2012) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, що належать до категорій, зазначених у частині одинадцятій статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 05.06.2012) жінки, які мають фах, споріднений з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я, віком та сімейним станом, беруться на військовий облік військовозобов`язаних.

За змістом Переліку спеціальностей, по одержанні яких придатні до військової служби жінки перебувають на військовому обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 жовтня 1994 р. № 711 (в редакції станом на 05.06.2012) медична спеціальність належить до військово-облікових спеціальностей.

Однак, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який набрав чинності 19.05.2024, внесено зміни до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом яких статтю 210 доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

На виконання цих норм позивач з`явилася до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений Законом строк.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що на момент закінчення навчання у 2012 році позивач мала обов`язок стати на військовий облік, оскільки здобула медичну спеціальність, однак строк виконання такого обов`язку законодавством не був визначений, а після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" позивач у визначений законом 60-денний строк з`явилася до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на облік (оновлення даних), тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності були відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 не могла вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з 2012 року, оскільки зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та норма ч.3 ст.210 КУпАП введені в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Таким чином, притягнення ОСОБА_1 29 серпня 2024 року до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. Тому суд приходить до висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, правову допомогу ОСОБА_1 у зазначеній справі надавала адвокат Вовк Е.П. на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.08.2024, згідно розрахунку суми гонорару за надання правничої допомоги та попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат від 06.09.2024, підтверджено розрахунок та виконання робіт адвокатом та прийняття такої роботи позивачем за винагороду в розмірі 5000 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера №20 від 09.08.2024 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. сплачені ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні Європейський суд з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких обставин, враховуючи категорію та складність справи, а саме те, що предмет спору у даній справі не є складним та не вимагає вивчення великої кількості законів на підзаконних нормативно-правових актів, виходячи із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є завищеним, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково в розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 72, 73, 77, 78, 79, 90, 134, 139, 246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 №523 від 29 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 19.09.2024.

Суддя Р.В. Швець