Справа № 177/1848/24
Суддя: Коваль Н. В.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/1848/24
Провадження № 2-а/177/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 вересня 2024 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Орел А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просив суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №519 за справою про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та стягнути на його користь судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 серпня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_2 винесено постанову № 519 про притягнення його ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Вказує, що зі змісту зазначеної постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, нібито за порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, а саме не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не отримав військово обліковий документ.

З вказаною постановою він не згоден та вважає, що вона підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, вказує , що в 2023 році він реєстрував право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому і зараз мешкає. Зазначені відомості має відповідач, про що було зроблено позначення в постанові по притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана інформація міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто військовий облік в його випадку повинен здійснюватися шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно- комунікаційними системами, реєстрами щодо його проживання та взаємодії з установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються). Всі відомості які необхідні відповідачу (Прізвище, ім`я, по батькові, адреса місця проживання, РНОКПП, та ін.) для постановки на військовий облік та виклику його до ТЦК та ЄП, є в зазначеному реєстрі.

Однак, відповідач при розгляді справи не звернув увагу на відсутність доказів, щодо того чи перебуває він на військовому обліку взагалі чи ні. Не вживає заходів про витребування облікової інформації з інших джерел. Вказує, що його особисті данні є і реєстрі соціального страхування, оскільки він зареєстрований в Управлінні соціального захисту населення (УСЗН) Криворізької РДА , як батько дитини інваліда.

Також, зазначає, що обв`язок щодо прибуття в РТЦК та СП передбачений лише ч. 6 ст.14 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу", де зазначено: Для взяття на військовий облік призовників громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.'

Тобто обов`язок щодо прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_3 виникає при умові наявності повістки . В зазначеній повістці зазначається строк в який громадянин має прибути. Цей термін впливає на строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, при розгляді справи відповідач не взяв до уваги відсутність доказів направлення та вручення йому повістки.

Крім того, вказує, що відповідач його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 210 КУпАП, в якій зазначено: Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Однак він ніколи не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП.

Таким чином вважає, що у відповідача не має доказів щодо скоєння ним правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП та відповідач діяв не на підставі закону, тому вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 14 серпня 2024 року адміністративний позов прийнятий до розгляду, вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та з ІНФОРМАЦІЯ_1 витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 13).

29.08.2024 представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволені позову. Як на підставу заперечень посилався на те, що доступ в районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки до персональних даних військовозобов`язаних, призовників та резервістів можливе лише за умови перебування такого громадянина на військовому обліку. Крім цього, через систему «Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів», даний доступ став можливим лише в 2024 році.

Так при винесенні постанови 5 серпня 2024 року у результативній частині зазначено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік військовозобов`язаного, отримання військово-облікового документу під час дії особливого періоду. З приводу зазначення в постанові частини «2» замість частини «3» вказував, що допущено опечатку, адже кваліфікуючи ознаки частини «3» визначено згідно норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вказував на те, що 12 липня 2024 року ОСОБА_1 , власноручно на бланку заяви про взяття на військовий облік військовозобов`язаних, зазначив, що підставою взяття є «зарахування в запас». Крім цього, в заяві про видачу військово-облікового документу на бланку від 22.07.2024 року ОСОБА_1 також зазначив, що «просить видати військово-обліковий документ на бланку у зв`язку із «зарахування в запас».

Зазначає, що відповідно до Витягу з книги протоколів засідань призовної комісії протокол № 14 від 31 травня 2012 року ОСОБА_1 1987 року народження рішенням призовної комісії Криворізького району звільнений від призову на строкову військову службу у зв`язку з досягненням 25-річного віку із-за відсутності команди. Згідно ст. 18 пункту 1 підпункту 2 та статті 27 пункту 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»-2006 року зарахований в запас по досягненню 25 річного віку.

Таким чином, ОСОБА_1 протягом семи днів, з дня досягнення 25 річного віку, тобто до 13 липня 2012 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та військовий облік не став, та військово-обліковий документ не отримав.

Отже, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , після досягнення 25 річного віку, жодного разу не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік військовозобов`язаного, не отримував військово-обліковий документ військовозобов`язаного, не проходив військово-лікарську комісію, що покладено законодавцем України на громадян чоловічої статі (а.с. 36-43).

Позивач в судове засіданні не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 51).

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 № 519 від 05.08.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн (а.с. 9)

Зі змісту постанови громадянин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_1 виданий 03.12.2003 року Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області з 13 січня 2004 року зареєстрований по АДРЕСА_1 .

31 травня 2012 року громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішенням призовної комісії Криворізького району, звільнений від призову на строкову військову службу у зв`язку з досягненням 25-річного віку із-за відсутності команди. Згідно ст. 18 п. 1 пп. 2 та ст. 27 п. 9 Закону України «Про ВО і ВС» - 2006 року зарахований в запас по досягненню 25-річного віку, відповідно до протоколу № 14 від 31.05.2012 року .

Так, громадянин ОСОБА_1 в період з 31.05.2012 року по 18.07.2024 р. без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, та отримання військово-облікованого документу, чим порушив правила військового обліку, а саме аб. 5 ч. 10 ст. 1, ч. 11 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу, та ст. 23 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.

Крім цього, відповідно до частина 3 додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених Постановою Кабінету' Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники і військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за місцем проживання.

Беручи до уваги, що на території України діє особливий період, введений в дію Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», а з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, та оголошено загальну мобілізацію на підставі Указу Президента України №64/20022 (734/2023) та № 69/2022 (735/2023), донині діє особливий період в умовах правового режиму военного стану, тому за порушення в особливий період Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив триваючий адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Витягу з книги протоколів засідань призовної комісії протокол № 14 від 31 травня 2012 року ОСОБА_1 1987 року народження рішенням призовної комісії Криворізького району звільнений від призову на строкову військову службу у зв`язку з досягненням 25-річного віку із-за відсутності команди. Згідно ст. 18 пункту 1 підпункту 2 та статті 27 пункту 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»-2006 року зарахований в запас по досягненню 25 річного віку (а.с. 21)

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 22.07.2024 прийнятий на військовий облік, про що він власноруч підписав заяву (а.с. 23) на бланку заяви про взяття на військовий облік військовозобов`язаних, зазначив, що підставою взяття є «зарахування в запас». Також, 22.07.2024 ОСОБА_1 підписав заяву про видачу військово-облікового документу, в які просив видати йому військово-обліковий документ на бланку у зв`язку із зарахування в запас.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу У зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, відповідальність за ч. 2 ст. 210 КУПАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Тобто, для притягнення особи до відповідальності та кваліфікації дій цієї особи за ч. 2 ст. 210 КУпАП необхідна повторність протягом року вчинення вказаного порушення, тобто за ч. 1 ст. 210 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення №519 від 05.08.2024 відсутні дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Отже, з наведено виходить що позивач ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП не притягувався, а відтак неправомірним є притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП.

Крім того, нормою ч. 2 ст. 210 КУпАП, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови, не передбачено санкцію у вигляді стягнення штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Суд зазначає, що статтею 210 КУпАП визначено, що:

(ч. 1 статті) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

(ч. 2 статті) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

(ч. 3 статті) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ЗУ «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по даний час.

Відтак, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, станом на 22.07.2024 року могло бути кваліфікованим за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Суд наголошує на тій обставині, що як у протоколі про адміністративне правопорушення № 519 від 05.08.2024 року, так і в постанові інкриміновано вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, що є помилковим.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови №519 від 05.08.2024 виходить, що посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення не виконано вимоги ст. 280 КУпАП.

Водночас, представником відповідача суду не надано жодного доказу, який би спростовував наведені вище встановленні обставини. Більше того, представник відповідача у своєму відзиві що в постанові допущено описку та зазначено частину 2 замість часини 3.

Отже, відповідачем не вірно кваліфіковані дії позивача та не доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Згідно п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом оцінені заперечення відповідача, однак останній не довів належними та допустимими доказами правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч. 2ст. 210 КУпАП та наявність події адміністративного правопорушення.

Постанова яка є предметом спору між сторонами не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно п. 3, ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що вина позивача не доведена, отже спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно скасувати, та закрити провадження у справі.

Крім того, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1211,20 грн (а.с. 10).

Таким чином, судові витрати в розмірі 1211,20 грн., які понесені ОСОБА_1 , підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі- задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 519 від 05.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) гривень, скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя: