Справа № 280/5820/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року Справа № 280/5820/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка полягає у невключенні позивача в наказ про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період: з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024;

2) зобов`язати відповідача включити позивача в наказ про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період: з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.2023 ОСОБА_1 отримав поранення, яке пов`язане із захистом Батьківщини, після чого перебував тривалий час на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування. За результатами проведення медичного огляду ВЛК військової частини НОМЕР_2 прийнято постанову, оформлену довідкою від 28.02.2024 № 1837, за якою ступень травми важкий, а травма пов`язана із захистом Батьківщини. Звернувшись до відповідача для отримання інформації щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 тис.грн, позивачу було повідомлено про не нарахування такої у зв`язку з відсутністю зазначення у наданих довідках ступеня тяжкості отриманого поранення. Подавши повторно рапорт про виплату додаткової винагороди, відповідач включив ОСОБА_1 у наказ за час перебування на стаціонарному лікуванні з 07.11.2023 по 13.11.2023, кошти надійшли на рахунок позивача у червні 2024 року. Разом з тим, позивач вважає, що у нього наявне право за час перебування на стаціонарному лікуванні з приводу отриманого тяжкого поранення за весь період з 05.11.2023 по 04.02.2024

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

04.07.2024 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№31263), у якому відповідач зазначає, що позивачу було надано відпустку за станом здоров`я у період 17.11.2023 по 16.12.2023 на підставі Довідки військоволікарської комісії КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» №501 від 18.10.2023 та по тексту довідки зазначено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 діб. Водночас лікарі вказаної ВЛК не пов`язують травму Позивача із захистом Батьківщини та не зазначають, що травма є тяжкою. Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 №1837 від 28.02.2024 не скасовує та не вносять зміну чи доповнення до Довідки ВЛК КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» №501 від 18.10.2023 яка була підставою для надання відпустки за станом здоров`я позивачу, оскільки дана комісія не наділена такими повноваженнями. Відтак позивачу доцільно звернутися до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса для перегляду та внесення змін до постанови ВЛК, зазначеної в довідці № 501 від 18.10.2023. Щодо отримання додаткової винагороди у період з 23.12.2023 по 04.02.2024 відповідач вказує, що 23.12.2023 позивача було госпіталізовано за його зверненням до КНП Миколаївської міської ради «Міської лікарні швидкої медичної допомоги», за підсумками чого видано довідку ВЛК № 6 від 03.01.2024, у якій лікарями визначено, що захворювання пов`язано із проходженням військової служби та є тимчасовим порушенням функцій, що вочевидь не є тотожним поняттям «тяжка травма яка пов`язана із захистом Батьківщини», такожьвійськово-лікарською комісією зазначено про потребу позивача у відпустці за станом здоров`я на 30 діб, тому відпустка в якій позивач перебував після лікування була надана саме на підставі вказаної вище Постанови ВЛК. Також позивачем у позовній заяві не наведено жодних аргументів чи доказів, які б доводили факт наявності підстав для отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000 грн за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у з 23.12.2023 по 04.02.2024. З огляду на викладене, відповідач вважає, що позивач не довів жодних обставини, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів, тому відсутні підстави для задоволення позовної заяви.

У письмових поясненнях, долучених до відзиву на позовну заяву, зазначено ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 23.12.2023 р. по 02.01.2024 р. в КНП Миколаївської міської ради МЛШМД, діагноз: гіпертонічний криз, гіпертонічна хвороба 2ст., дане захворювання не пов`язане із захистом Батьківщини, а пов`язане із проходженням військової служби, відповідно до довідки ВЛК №1837 від 28.02.2024 р. виданою МО України м. Запоріжжя в/ч НОМЕР_2 та довідки ВЛК №6 від 03.01.2024 р. виданою КНП ММР МЛШМД м. Миколаїв; причиною перебування у відпустці за станом здоров`я з 06.01.2024 р. по 04.02.2024 р. є захворювання, пов`язане із проходженням військової служби, а не пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК №6 від 03.01.2024 р. виданою КНП ММР МЛШМД м. Миколаїв (довідка ВЛК №6 від 03.01.2024 р. видана КНП ММР МЛШМД м. Миколаїв додається). Щодо не виплати за час перебування у відпустці за станом здоров`я з 17.11.2023 р. по 16.12.2023 р. пояснюю наступне: в довідці ВЛК №501 від 18.10.2023 р. не зазначений ступінь важкості травми згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 р. та в причинному зв`язку захворювання, травми, поранення вказано, що дана травма пов`язана з проходженням військової служби, а не захистом Батьківщини. ОСОБА_1 були зроблені роз`яснення та рекомендовано змінити причинний зв`язок захворювання. Відповідно до п.4 пункту 2.4.5 положення про ВЛК у Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 р. №402 переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК мають право ВЛК регіону (ВЛК КНП ММР МЛШМД м. Миколаїв підпорядковується 18 регіональній ВЛК). Згідно пункту 6 наказу МОЗ України від 04.07.2007р. №370 ступінь тяжкості травми - компетенція лікувально-профілактичного закладу, де здійснюється лікування особи, що постраждала, а не ВЛК. Беручи до уваги вищезазначену інформацію, підстави для виплати додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 гривень за зазначений період у позивній заяві відсутні.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 24.06.2024 суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з цим позовом; відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребував від військової частини НОМЕР_1 докази по справі.

Оскільки згідно з довідкою від 04.09.2024 за вих.№02-35/24/70 суддя Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєва К.В. у період з 12.08.2024 по 08.09.2024 перебувала у відпустці, рішення по справі ухвалюється після виходу судді з відпустки.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення НОМЕР_3 від 26.04.2023 (а.с.20).

Відповідно до виписного епікризу (історія хвороби № 8688/1822), виписаного КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», у період з 06.11.2023 по 13.11.2023 ОСОБА_1 знаходився у стаціонарі (а.с.13).

За змістом довідки військово-лікарської комісії від 18.10.2023 № 501, виданої КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», ОСОБА_1 проведено медичний огляд 13.11.2023. Діагноз та постанова ВЛК: стан після перенесеної МВТ (від 04.11.2023), струс головного мозку, цефалічний синдром, акубаротравма без порушення барабанної перетинки, гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ризик ІІ, гіпертензивне серце СН 0 ст. Тимчасове порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81, графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.14).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2023 № 287 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у шпиталь: у КНП «Міську лікарню швидкої медичної допомоги» м.Миколаїв з 07 листопада 2023 року (а.с.24). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.11.2023 № 296 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у додаткову відпустку за станом здоров`я терміном на 30 діб з 17.11.2023 по 16.12.2023.

Відповідно до відпускного квитка від 16.11.2023 № 2804 ОСОБА_1 звільнений у додаткову відпуску за станом здоров`я терміном на 30 діб з 17.11.2023 по 16.12.2023. Після закінчення строку відпустки ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до місця служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с.26).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2023 № 1774 «Про виплату додаткових винагород» вирішено виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 по 30 листопада 2023 року згідно з додатком № 2 до цього наказу (пункт 3). Відповідно до додатку 3 до наказу вирішено виплатити ОСОБА_1 за період 14.11-16.11 (а.с.48).

Згідно з виписним епікризом (історія хвороби № 10173/2175) від 02.01.2024 ОСОБА_1 у період з 23.12.2023 по 02.01.2024 знаходився у стаціонарі. Рекомендовано: нагляд сімейного лікаря; обмеження фізичних навантажень, ортез на правий колінний суглоб; планове оперативне лікування астигматизму, викривлення носової перетинки, контроль АТ, ЧСС, лікарські препарати. Пацієнту проведено ВЛК по постанові № 6 надано відпустку на 30 календарних днів згідно ст.44 гр.ІІ (а.с.15-16).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.01.2024 № 6, виданої КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», ОСОБА_1 проведено медичний огляд 03.01.2023. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва: стан після перенесеного гіпертонічного кризу (від 23.12.2023) церебральної форми, неускладненого внаслідок гіпертонічної хвороби ІІ ст. 2 ст. ризик 3; гіпертензивне серце СН І ст. зі збкреженю ФВ 66%; дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст. змішаного ґенезу (гіпертонічний як наслідок перенесеної МВТ (11.2023)) з цефалічним синдромом; змішаний астигматизм обох очей; двобічний гонартроз І-ІІ ст.; дегенеративні зміни заднього рогу медіального меніску правого колінного суглобу ІІ ст.; викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання; гіпертрофія н/носової раковини. Тимчасове порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 44, графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.17).

За змістом відпускного квитка від 05.01.2024 № 67 ОСОБА_1 звільнений у додаткову відпуску за станом здоров`я терміном на 30 діб з 06.01.2024 по 04.02.2024. Після закінчення строку відпустки ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися до місця служби у в/ч НОМЕР_1 (а.с.27).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.01.2024 № 241 «Про виплату додаткових винагород» вирішено виплатити особовому складу військової частини НОМЕР_1 додаткову винагороду в розмірі 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01 грудня по 31 грудня 2023 року згідно з додатком № 2 до цього наказу (пункт 3). Відповідно до додатку 3 до наказу вирішено виплатити ОСОБА_1 за період 18.12-22.12 (а.с.49).

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.02.2024 № 41/3285, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , 5 листопада 2023, близько 23:00, під час виконання обов`язків військової служби та бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності та територіальної цілісності держави,під час бойових дій з Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) поблизу населеного пункту Кринки, Херсонського району, Херсонської області, внаслідок артилерійського обстрілу Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) в районі виконання завдань за призначенням в угрупованні морської піхоти «Катран», отримав бойове травмування. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння у військовослужбовця під час проведення медичних заходів не виявлено. Під час отримання бойового травмування був екіпірований індивідуальними засобами захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Бойове травмування трапилося під час виконання бойового завдання та обов`язків військової служби в угрупованні морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час бойових дій з Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) в Херсонській області, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України та не з вини військовослужбовця (а.с.12).

За змістом довідки військово-лікарської комісії від 28.02.2024, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , за наслідками проведеного медичного огляду 28.02.2024 встановлено діагноз: наслідки перенесеної вибухової травми (05.11.2023) у вигляді цефалічного, антено-невротичного синдромів з незначним порушенням функції. Травма важкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми від 24.02.2024 №41/3285, видана командиром військової частини НОМЕР_1 . Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статей 39-в, 41-в, 61-в, 75-в, 23-г, 30-г, 45-г графи ІІІ Розділу хвороб та ТДВ «Б» гр.10 непридатний до служби у десантно-штурмових військах та в морській піхоті. Обмежено придатний до військової служби. Особи, визнані обмежені придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.18).

Листом військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2024 представника ОСОБА_2 було повідомлено, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради № 801 від 18.01.2023 травма пов`язана із захистом Батьківщини та не віднесена до травм тяжкого ступеню, що унеможливлює виплату додаткової грошової винагороди за час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Запропоновано звернутись до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради для внесення уточнення у довідку військово-лікарської комісії № 801 від 18.10.2023 (а.с.21-22).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.06.2024 № 2455 «Про виплату додаткових винагород» вирішено виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, ОСОБА_1 за період 07.11-13.11 (а.с.50).

За змістом довідки від 27.06.2024 № 82/2654, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 дійсно в період з 19.09.2023 по 23.09.2023, з 30.09.2023 по 21.10.2023, з 27.10.2023 по 07.11.2023, з 14.11.2023 по 16.11.2023, з 17.12.2023 по 23.12.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_2 . Підстава: витяг з журналу бойових дій 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 інв. №679дск від 10.06.2023, № 1056дск від 29.09.2023 (додаток 6 до Порядку) (а.с.51 зворотній бік).

На підтвердження виплати додаткової винагороди за період перебування на стаціонарному лікуванні з 07.11.2023 по 13.11.2023 у розмірі 48692,13 грн надано банківську виписку від 08.06.2024 (а.с.19).

Вважаючи незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невключення ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024, позивач звернувся із цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024. Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто, норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Водночас суд зазначає наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, то застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок № 260 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.02.2024 № 41/3285, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , «5 листопада 2023, близько 23:00, під час виконання обов`язків військової служби та бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності та територіальної цілісності держави, під час бойових дій з Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) поблизу населеного пункту Кринки, Херсонського району, Херсонської області, внаслідок артилерійського обстрілу Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) в районі виконання завдань за призначенням в угрупованні морської піхоти «Катран», отримав бойове травмування. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння у військовослужбовця під час проведення медичних заходів не виявлено. Під час отримання бойового травмування був екіпірований індивідуальними засобами захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Бойове травмування трапилося під час виконання бойового завдання та обов`язків військової служби в угрупованні морської піхоти «Катран» під час бойових дій з Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) в Херсонській області, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України та не з вини військовослужбовця».

Судом також встановлено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та проходив лікування після поранення отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності та територіальної цілісності держави, у періоди з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано:

у період з 17.11.2023 по 16.12.2023 наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2023 № 287, яким ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у шпиталь: у КНП «Міську лікарню швидкої медичної допомоги» м.Миколаїв з 07 листопада 2023 року; довідка військово-лікарської комісії від 18.10.2023 № 501, виданої КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги»; відпускний квиток від 16.11.2023 № 28804, за яким позивач звільнений у додаткову відпуску за станом здоров`я терміном на 30 діб з 17.11.2023 по 16.12.2023;

у період з 23.12.2023 по 02.01.2024 виписний епікриз (історія хвороби № 10173/2175) від 02.01.2024, за змістом якого ОСОБА_1 у період з 23.12.2023 по 02.01.2024 знаходився у стаціонарі;

у період з 06.01.2024 по 04.02.2024 довідка військово-лікарської комісії від 03.01.2024 № 6, видана КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», за якою ОСОБА_1 03.01.2023 проведено медичний огляд та встановлено, що захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів; відпускний квиток від 05.01.2024 № 67, за яким звільнений у додаткову відпуску за станом здоров`я терміном на 30 діб з 06.01.2024 по 04.02.2024.

При цьому суд бере до уваги, що, як зазначає сам позивач і не оспорюється відповідачем, у довідці ВЛК від 18.10.2023 № 501 помилково зазначена дата складання довідки, адже по тексту довідки зазначено, що медичний огляд проведено 13.11.2023. Відтак, суд зважає на зміст самої довідки, а не на форму її складання.

Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що позивач дійсно проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, а саме у зв`язку з наслідками отриманого поранення. Тобто, обидві вказані вище умови (пов`язаність травми із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такої травми) у спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Суд підсумовує, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.02.2024 № 41/3285, видана військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджує, що 05.11.2023 ОСОБА_1 отримав травму під час виконання обов`язків військової служби та бойового завдання, пов`язаного із захистом незалежності та територіальної цілісності держави, під час бойових дій з Російськими збройними формуваннями (НЗФ Російсько-терористичних військ) в Херсонській області, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України та не з вини військовослужбовця. У довідці вказано, що вона є Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, тому ця довідка, відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, є підставою для видання наказу про виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Також відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 28.02.2024 № 1837, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , за наслідками проведеного медичного огляду 28.02.2024 встановлено наявність травми важкого ступеня, яка ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 24.02.2024 №41/3285, видана командиром військової частини НОМЕР_1 .).

Відтак, матеріалами справи підтверджено, а протилежного не доведено відповідачем, що позивач за наслідками отриманого поранення під час захисту Батьківщини, у спірних періодах перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за час його перебування на стаціонарному лікуванні з огляду на не зазначення у наданих довідок характеру травми, та зазначає наступне.

На думку відповідача, позивачу необхідно звернутися до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса для перегляду та внесення змін до постанови ВЛК, вказаної в довідці № 501 від 18.10.2023, у частині зазначення ступеня травми. Крім того, відповідач вказує про те, що 23.12.2023 позивача було госпіталізовано за його зверненням до КНП Миколаївської міської ради «Міської лікарні швидкої медичної допомоги», за підсумками чого видано довідку ВЛК № 6 від 03.01.2024, у якій лікарями визначено, що захворювання пов`язано із проходженням військової служби та є тимчасовим порушенням функцій, що е є тотожним поняттям «тяжка травма яка пов`язана із захистом Батьківщини».

Разом з тим, суд вказує, що надані позивачем довідки, видані закладом охорони здоров`я, підтверджують лише перебування у такому, водночас пов`язаність отриманої 05.11.2023 позивачем травми із захистом Батьківщини, внаслідок якого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024 підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24.02.2024 № 41/3285, а також довідкою військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_2 від 28.02.2024 № 1837.

За таких обставин, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн за всі періоди перебування на лікуванні з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності щодо невключення позивача в наказ про виплату додаткової винагороди та зобов`язання включити позивача в такий наказ суд зауважує, що такі дії стосуються процедурних моментів виконання рішення суду, адже прийняття відповідачем наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди є лише підставою для виплати, у зв`язку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягають.

За приписами частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, позов спрямовано на захист порушеного права саме щодо невиплати та неотримання позивачем належних йому сум додаткової винагороди, а тому, з огляду на нормативно встановлений розмір додаткової щомісячної винагороди, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та задовольнити їх шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 17.11.2023 по 16.12.2023, 23.12.2023 по 02.01.2024, 06.01.2024 по 04.02.2024, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.09.2024.

Суддя К.В.Мінаєва