Справа № 399/506/24
Суддя: Лях М. М.
Дата ухвалення: 2024-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 399/506/24
Провадження № 2-а/399/12/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 79/24 від 24.05.2024 за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

Адміністративний позов мотивує тим, що постановою № 79/24 від 24.05.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративний штраф у розмірі 1700 (3400) грн. В постанові зазначено, що він був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно акту обстеження працівників селищної ради № 51 від 13.05.2024 року, але у визначений строк 14.05.2024 року не з`явився, без зазначення поважних причин та не надав підтверджуючих документів про причини неявки. У результаті чого порушив вимоги ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

З даною постановою не погодився, бо вважає себе невинним, свої права порушеними, а постанову протиправною, яка винесена безпідставно та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не був належними чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто при складанні адміністративного протоколу та при винесені оскаржуваної постанови відповідачем, позивач належним чином не повідомлявся та присутнім не був. Складення протоколу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в даному випадку не передбачено, що є суттєвим процесуальним порушенням при притягненні позивача до відповідальності.

Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП було проведено за його відсутності, що не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило позивача можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист. Будь-яких доказів того, що позивача належним чином було оповіщено про прибуття до другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 14.05.2024 року матеріали справи не містять, що повністю виключає його вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Відповідач не викликаючи позивача, передчасно, без належних правових підстав, розпочав процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, внаслідок чого постанова, яка оскаржується позивачем, винесена з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та за будь-яких доказів вини особи. Вважає, дії відповідача по винесенню постанови протиправними, оскаржувана постанова такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Оскільки у його присутності протокол не складався, про місце і час розгляду справи його не повідомляли, оскаржувана постанова за адресою його місця проживання не надходила (це підтверджується записом на конверті про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання) про наявність постанови дізнався лише 29 липня 2024 року від Онуфріївського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) де відносно нього було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75654963, щодо примусового виконання постанови № 79/24 від 24.05.2024, що видав ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До цього часу позивачу не було відомо про існування та зміст даної постанови, а тому позивач не міг раніше звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. За таких обставин просить суд визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом та поновити вказаний строк.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Звернув увагу суду, що його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, але матеріали постанови не містять інформації про притягнення мене за ч. 1 ст. 210 КУпАП на протязі року. Позивач стверджую, що протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП. Тому вважаю дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності саме за ч. 2 ст. 210 КУпАП є такими, що не відповідають чинному законодавству.

У постанові вказано персональні дані позивача: дата та місце народження, адреса, серія та номер паспорта. Вказані персональні дані позивач не повідомляв особі якою складено протокол. Позивач не надавав згоди на передачу його персональних даних будь - яким особам, у тому числі працівникам поліції, дільничному, тощо. Вказані персональні дані отримані особою яка склала протокол в порушення ст. 11, 14 Закону України «Про захист персональних даних».

Також, вважає, що є неправомірними дії відповідача, щодо стягнення штрафу у подвійному розмірі у 3400 гривень, оскільки як було вказано вище, відповідач не повідомив позивача про наявність оскаржуваної постанови у зв`язку із чим, відповідач створив умови за яких позбавив його на добровільну сплату штрафу у розмірі 1700 гривень.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП за порушення прав військового обліку та законодавства про мобілізаційну підготовку, а саме нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 після оповіщення.

Стверджує, що з розпорядженням від 09.05.2024 № 1626 про оповіщення його про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 не ознайомлено під особистий підпис, повістку йому не вручали, перебував на робочому місці, наказ про увільнення від основної роботи на 14.05.2024 не видавався. Оскільки не було його оповіщено належним чином про необхідність прибуття 14.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому, відповідно, у позивача був відсутній обов`язок такої явки.

Позивач є військовозобов`язаний, перебуваю на військовому обліку у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується копією військово-облікового документу Резерв +. В силу ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації у зв`язку із бронюванням відповідно до наказу Мінекономіки № 9108 від 24.07.2023 року (копія додається).

В оскаржуваній постанові не має жодного посилання на належні докази, які дійсно підтверджують його вину. З огляду на вищезазначене, вважає, що відповідач не мав права притягати його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення ґрунтуватися лише на припущеннях відповідача.

2 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до судового розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження на 9 серпня 2024 року об 13 год. 00 хв.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належними чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судове засідання представник відповідача також не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачу було надано строк п`ять днів для подання відзиву на позов з дня отримання ухвали. Станом на 6 вересня 2024 року від відповідача відзив на позовну заяву не надходив, інших заяв чи повідомлень також надходило.

Cуд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення .

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з постановою № 79/24 від 24.05.2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а саме: не з`явився у визначений строк 14.05.2024 року без назначення поважних причин та не надав підтверджуючих документів про причини неявки /а.с. 14, 15/.

Ч.1 ст. 210 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Керуючись ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, оцінюючи оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слід звернути увагу на наступне.

За змістом постанови № 79/04 від 24.05.2024 року позивач ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України про "Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: військовозобов`язаний ОСОБА_1 у ході проведення оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовчу та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» викликався розпорядженням № 1626 від 09.05.2024 року, був оповіщений про виклик до другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно акту обстеження працівників селищної ради № 515 від 13.05.2024 року, але у визначений строк 14.05.2024 року не з`явився, без зазначення повноважних причин та не надав підтверджуючих документів про причини неявки. З урахуванням вищевикладеного громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

В адміністративному позові ОСОБА_1 зазначив, що з даною постановою не погодився, бо вважає себе невинним, свої права порушеними, а постанову протиправною, яка винесена безпідставно та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не був належними чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто при складенні адміністративного протоколу та при винесені оскаржуваної постанови відповідачем, позивач належним чином не повідомлявся та присутнім не був. Складення протоколу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в даному випадку не передбачено, що є суттєвим процесуальним порушенням при притягненні позивача до відповідальності.

Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП було проведено за його відсутності, що не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило позивача можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист. Будь-яких доказів того, що позивача належним чином було оповіщено про прибуття до другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 14.05.2024 року матеріали справи не містять, що повністю виключає його вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП. Відповідач не викликаючи позивача, передчасно, без належних правових підстав, розпочав процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, внаслідок чого постанова, яка оскаржується позивачем, винесена з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та за будь-яких доказів вини особи.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

За змістом стаття 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 210 КУпАП, в редакції, що діяла до 19.05.2024, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частини перша 210 КУпАП, в редакції станом на час складання оскаржуваної постанови 24.05.2024, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до стаття 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частини першої статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подаватидокази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогоюадвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученнямюридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугамиперекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Частина десята статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

В контексті завдань адміністративного судочинства, визначених у статті 2 КАС України, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача.

Суд встановив, що 24.05.2024 постановою № 79/24 громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 1700 гривень за вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 210 КУпАП, з посиланням на порушення останнім Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

При цьому, в оскаржуваній постанові не зазначено саме який пункт, частину та статтю Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» порушено позивачем та не вказано, що ОСОБА_1 був присутній чи відсутній під час розгляду справи.

Крім того, як вбачається з оскаржувальної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КупАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, але матеріали постанови не містять інформації про притягнення позивача за ч. 1 ст. 210 КУпАП на протязі року.

Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У свою чергу відповідач будь-яких письмових відзивів, що обґрунтовують доводи його заперечень до суду не надав.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАПн е була доведена.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 210 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, згідно з якою судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, в ході розгляду адміністративної справи, факт вчинення позивачем адмінправопорушення передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП свого підтвердження не знайшов.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги ту обставину, що під час розгляду справи встановлено як безпідставність так і необґрунтованість постанови 79/24 від 24.05.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн., вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача події складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений без його участі, про наявність постанови по справі про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24 травня 2024 року № 79/24 позивач дізнався 29 липня 2024 року після винесення ВІДВС постанови про відкриття виконавчого провадження № 75654963.

Обставини, що наведені позивачем в заяві про поновлення строків для звернення до суду є поважними, а відтак цей строк підлягає поновленню.

За таких обставин, доводи позивача про незаконність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП є слушними, а отже адміністративний позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10,72,77, 90, 241-246, 255, 286, 289, 292, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі адміністративне правопорушення № 79/24 від 24.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані 2 серпня 2024 року ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, якою зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №75654963 від 29.07.2024, відкритого на підставі виконавчого документа - постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 19/24 від 24.05.2024.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Онуфріївський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях