Справа № 320/42564/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 вересня 2024 року м. Київ № 320/42564/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління Державної податкової служби у м. Києві з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 7 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (далі ПДФО) на 891289,30 грн., у т.ч. 713031,44 грн. за податковим зобов`язанням і 178 257,86 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.177.1, п.177.2 ст.177 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з ПДФО за 2017 рік на-691 528,95 грн. та за 2018 рік-21502,49 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 7 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (далі - ВЗ) на 74 274,10 грн., у т.ч. 59419,28 грн. за податковим зобов`язанням і 14854,82 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ВЗ за 2017 рік-57627,41 грн. та за 2018 рік- 1791,87 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «ПС») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020,00 грн. за порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п-85.2 ст.85 ПК України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, за період з 01.01.2017 по 31.01.2018.;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «Н») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 7 про застосування штрафу в сумі 210768,00 грн. за відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) упродовж передбаченого п. 1201.2 ст.1201 ПК України строку податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 421536,00 грн. за період з 01.01.2017 по 31.01.2018;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення (Форма «Р») ГУ ДПС у м. Києві від 21.03.2024 № 7 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» (далі - ПДВ) на 482321,25 грн., у т.ч. 385857,00 грн. за податковим зобов`язанням і 96464,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), за порушення п.198.5 ст.198. п.199.1. п.199.4, п.199.5 ст.199 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ за січень 2018 р. в сумі 385857,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2024 № Ф-21817 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) у сумі 119838,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій від 21.03.2024 № 7 у розмірі 59919,00 грн., що становить 50% від донарахованого за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 ЄСВ в сумі 119 838,00 грн., у т.ч. за 2017 рік - 108371,16 грн. та за січень 2018 року - 11466,84 грн., за порушення абзацу третього п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- визнати протиправною та скасувати Податкову вимогу (Форма «Ф») від 09.05.2024 №0-2615 про сплату податкового боргу наявного станом на 08.05.2024, в сумі 212 048,47 грн., у т.ч. 0,00 грн. податкових зобов`язань, 212048,47 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та 0,00 грн. Пені;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про опис майна у податкову заставу від 09.05.2024 № 0-2615.

- визнати незаконними бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві з не проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.01.2018 з підстав, передбачених пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, в межах встановленого абзацом першим п.102.1 ст.102 ПК України строку давності, та дії Головного управління ДПС у м. Києві пов`язані з виданням Наказу від 05.01.2024 № 17-п та направленням Повідомлення від 05.01.2024 № 3/26-15-24-02-07 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 й оформленням її результатів Актом перевірки від 20.02.2024.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Наданий адміністративний позов не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на таке.

З`ясовуючи питання щодо дотримання позивачем строку на звернення до суду із даним позовом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як уже зазначено, частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відп овідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 58 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 за результатом комплексного аналізу правового регулювання зазначив, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відтак, для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, Верховний Суд зазначає, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права.

Одночасно Верховний Суд зазначив, що відступає від висновку про застосування норми права щодо строку звернення до суду в частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 ПК України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження такий строк становить 1095 днів.

Також Верховний Суд зробив висновок, що пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено лише спеціальний строк у податкових правовідносинах (строк давності), протягом якого у платника податків за загальним правилом існує право ініціювати в суді спір щодо правомірності податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу.

Водночас правового висновку про те, що пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено процесуальний строк звернення до суду, а так само і про те, що він становить 1095 днів, постанова Верховного Суду не містить.

У розвиток наведеного правозастосування, з урахуванням змін, що відбулися в суспільних відносинах, а також практичних результатів існування тривалий час судової практики, відповідно до якої процесуальний строк звернення до суду в податкових спорах становить 1095 днів, Верховний Суд у складі судової палати вважає за необхідне змінити попередні підходи до застосування норм права, які регулюють питання строку звернення до суду в податкових правовідносинах.

Верховний Суд у складі судової палати вважає, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України. При цьому мова йде не тільки про строки, згадані в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Таким чином, у випадку досудового вирішення спору, тобто оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, встановлюється місячний строк звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження. У разі, якщо процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення не застосовувалась, для оскарження податкового повідомлення-рішення застосовується шестимісячний строк звернення до суду, передбачений абзацом першим частини другої статті 122 КАС України.

Предметом спору у даній справі є серед іншого податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 21.03.2024.

У позовній заяві позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення від 21.03.2024 №7, №7, №7, №7 були оскаржені в адміністративному порядку та рішенням ДПС України від 04.06.2024 №16613/6/99-00-06-01-03-06 оскаржувані ППР були залишені без змін. доказів щодо дати отримання позивачем вказаного рішення ДПС України до позовної заяви не додано.

У даному випадку, останнім днем на оскарження податкових повідомлень-рішень від 21.03.2024 №7, №7, №7, №7 є 04.07.2024.

У той же час, до суду позовну заяву подано нарочно представником позивача до відділу канцелярії 04.09.2024, про що свідчить штамп відділу канцелярії суду на позовній заяві, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, суд доходить висновку, що для запобігання обмеження права позивача на звернення до суду, останньому необхідно надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 21.03.2024 №7, №7, №7, №7.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, а позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви необхідно надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 21.03.2024 №7, №7, №7, №7.

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Щавінський В.Р.