Справа № 580/4400/24
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року справа № 580/4400/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Янківської В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави до Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

01 травня 2024 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов Першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури в інтересах держави до Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (, Черкаська область, Звенигородський район, смт Стеблів, вул. Партизанська, 4) щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини;

2) зобов`язати Стеблівську селищну раду Звенигородського району Черкаської області (, Черкаська область, Звенигородський район, смт Стеблів, вул. Партизанська, 4) вжити заходів щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, як орган місцевого самоврядування зобов`язаний створити у своєму складі спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до інформації Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 13.02.2024 №02/01-05.01-09/1509/01/01-48/4213 запити Стеблівської селищної ради щодо погодження призначення керівника спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини не надходили.

Також за інформацією Міністерства культури та інформаційної політики України від 15.04.2024 №06/15/3282-24 за погодженням щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини Стеблівська селищна рада до МКІП не зверталась.

Наведене свідчить про те, що Стеблівською селищною радою фактично не утворено виконавчого органу у сфері охорони культурної спадщини.

Ухвалою судді від 06.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Згідно з інформацією Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Стеблівської селищної ради від 22.11.2023 № 322/08-27 (на запит Звенигородської окружної прокуратури від 20.11.2023 № 50-3032ВИХ-23) у Стеблівській територіальній громаді не створено спеціального органу з охорони культурної спадщини.

Звенигородською окружною прокуратурою 25.01.2024 за № 50-276 ВИХ-24 скеровано повторний запит на адресу Стеблівської селищної ради.

Стеблівську селищну раду у вказаному запиті повідомлено, що в разі наявності порушень вимог чинного законодавства та відсутності дієвих заходів до їх усунення, окружною прокуратурою будуть вживатися заходи позовного характеру з метою захисту інтересів держави.

Згідно з відповіддю Відділу освіти, культури, молоді та спорту виконавчого комітету Стеблівської селищної ради, наведеною у листі від 26^01.2024 № 37/08-27, спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини в громаді не створений. Повноваження, щодо охорони культурної спадщини, покладені на відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Стеблівської селищної ради.

Відповідно до інформації Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі - Управління) від 13.02.2024 № 02/01-05.01-09/1509/01/01-48/4213 запити Стеблівської селищної ради щодо погодження призначення керівника спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини не надходили.

За інформацією Міністерства культури та інформаційної політики України (МК1П) від 15.04.2024 № 06/15/3282-24 за погодженням щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини Стеблівська селищна рада до МКІП не зверталась.

Виявлені порушення зумовили звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Згідно з преамбулою Закону України Про охорону культурної спадщини від 08.06.2000 №1805-ІІІ (далі Закон №1805-ІІІ) цей Закон регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону № 1805-ІІІ визначено, зокрема, таке:

- культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини;

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких, серед інших, належать виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Частиною 3 статті 3 Закону № 1805-ІІІ визначено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону.

Органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини (частина 3 статті 6 Закону №1805-ІІІ).

Отже, на відповідний орган сільської, селищної, міської ради у сфері охорони культурної спадщини покладені відповідні функції щодо збереження пам`яток місцевого значення, а відсутність такого органу створює загрозу їх пошкодження чи знищення, а також уникнення фінансової відповідальності особами, якими допущено порушення вимог Закону № 1805-ІІІ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзац 11 частини першої статті 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) встановлює, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Стаття 5 Закону №280/97-ВР визначає, що до системи місцевого самоврядування входять, зокрема, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст. 11 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно підпункту 5 пункту б частини першої статті 31 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Підпунктом 10 пункту б статті 32 Закону № 280/97-ВР встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 3 Закону № 1805-ІІІ виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту б частини першої статті 31 і підпунктом 10 пункту б статті 32 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не утворено спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини, що підтверджується листами відповідача від 22.11.2023 №322/08-27 та від 26.01.2024 №37/08-27.

Суд зазначає, що положення Закону № 1805-ІІІ встановлюють вимоги щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, зокрема у населених пунктах, занесених до Списку історичних населених місць України, а не покладення окремих та вибіркових повноважень у сфері охорони культурної спадщини на інші органи.

Неутворення відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини та недотримання порядку призначення його керівника може стати передумовою визнання винесених, прийнятих, виданих неуповноваженим органом/особами розпоряджень, рішень, приписів, постанов незаконними, а отже відсутності державних механізмів захисту об`єктів культурної спадщини.

Відтак, відсутність відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини Стеблівської селищної ради є порушенням вимог Закону № 1805-ІІІ та, на переконання суду, унеможливлює належне виконання повноважень, покладених на органи місцевого самоврядування у сфері охорони культурної спадщини на території Лисянської селищної територіальної громади.

Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі ст.1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (п.1 ч.6 ст.23 вказаного Закону).

Зважаючи, що саме відповідач допустив спірну бездіяльність, суд дійшов висновку, що у цьому випадку порушені саме державні інтереси, і прокурор на підставі наведеної норми звернувся в суд обґрунтовано.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області (, Черкаська область, Звенигородський район, смт Стеблів, вул. Партизанська, 4) щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Зобов`язати Стеблівську селищну раду Звенигородського району Черкаської області (, Черкаська область, Звенигородський район, смт Стеблів, вул. Партизанська, 4) вжити заходів щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА