Справа № 560/8597/24
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8597/24
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 до 100000 грн, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні з 25.12.2023 по 14.02.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022, збільшену до 100000 грн, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні за період 25.12.2023 по 14.02.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 20.02.2023 отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях, що підтверджується довідкою про обставини травми військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 №761. Надалі позивач проходив стаціонарне лікування, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №83 від 22.03.2024 - виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Проте, за період з 25.12.2023 по 14.02.2024, додаткова винагорода у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), протиправно не виплачена.

До суду надійшов відзив від військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що підставою для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, або у відпустці для лікування є те, що таке лікування проводиться після поранення (контузії, травми або каліцтва) та військовослужбовець проходить лікування саме через отримане під час захисту Батьківщини поранення (контузію, травму або каліцтво), тобто, має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між отриманим пораненням і його лікуванням (що проводиться стаціонарне лікування саме такого поранення). Проте позивач не надав документи, які б підтверджували, що останній з 25.12.2023 по 14.02.2024 проходив стаціонарне лікування через отримане поранення під час захисту Батьківщини.

Від військової частини НОМЕР_2 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що з виписного епікризу №17183, виданого Національним військово - клінічним центром "Головний військовий клінічний госпіталь" встановлено, що з 25.12.2023 по 14.02.2024 позивач перебував на стаціонарному обстеженні в НВМКЦ "ГВКГ" з основним діагнозом - стійкий різко виражений тривожно - невротичний розлад зі стійким інсомнічним синдромом та проявами емоційно - вольової нестійкості після перенесеної гострої реакції на стрес. Отже, зазначений діагноз є саме захворюванням, а не травмою, контузією чи каліцтвом, що є визначальним при вирішенні питання про наявність у позивача права на отримання додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000 грн передбаченої постановою КМ України №168 від 28.02.2022.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.07.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .

У період з 22 липня 2024 року по 04 серпня 2024 року та з 07 серпня 2024 року по 23 серпня 2024 року суддя Гнап Д.Д. перебувала у відпустці.

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Вирішуючи вказане клопотання, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відтак, КАС України, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав, є загальним законом.

Проте з наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Водночас, КАС України передбачає, що строк звернення до суду може встановлюватися іншими спеціальними законами.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, оскільки, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак 19.07.2022 набрав чинності Закон України №2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким викладено в новій редакції норму статті 233 КЗпП України, а саме: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідач листом від 16.03.2024 у відповідь на заяву ОСОБА_1 повідомив останнього, що вимога щодо виплати додаткової винагороди до грошового забезпечення за період з 25.12.2023 - 14.02.2024 є безпідставною.

З позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 10.06.2024, тобто, в межах строку для звернення до адміністративного суду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 №761 позивач 20.02.2023 в районі населеного пункту Червонопопівка Луганської області, під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії сил російської федерації, внаслідок ураження артилерійського, мінометного, танкового обстрілу та обстрілу зі стрілецької зброї отримав травму. Після чого викликано евакуаційну групу та пораненого солдата ОСОБА_1 евакуйовано до 66 ОМБ, далі переведено до ЛСБ Лиман, далі переведено до ПХГ Слов`янськ, далі переведено до ПХГ Краматорськ-2, далі до м. Ізюм КНП ІМР "ЦМЛ Піщанської Богоматері".

За змістом свідоцтва про хворобу №236-п від 12.02.2024 ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні: у КНП ІМР Центральній міській лікарні "Піщанської Богоматері" з 21.02.2023 по 06.03.2023; у КНП "ХОЗзНПД" ХОР з 15.08.2023 по 30.08.2023; у КНП "Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни" ХОР з 30.08.2023 по 13.09.2023; у КНП "Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я" з 15.09.2023 по 06.10.2023; у ДУ "Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН України" з 30.11.2023 по 21.12.2023; у НВМКЦ "ГВКГ" з 25.12.2023 по час видачі свідоцтва.

Також, у п. 12 свідоцтва про хворобу №236-п від 12.02.2024 зазначено діагноз та постанова військово - лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Стійкий різко виражений тривожно - депресивний розлад зі стійким інсомнічним синдромом та проявами емоційно - вольової нестійкості після перенесеної гострої реакції на стрес. Вторинна артеріальна гіпертензія І ст. Недостатність стулок мітрального клапану з регургітацією легкого ступеню. СН0 ст. Обмежений міжхребцевий остеохондроз попереково - крижового відділу хребта з больовим синдромом при незначному порушенні функції. Захворювання, ТАК, пов`язанні із захистом Батьківщини. Наслідки мінно - вибухової травми (20.02.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого непроникаючого поранення черевної порожнини у вигляді суб`єктивного вушного шуму, зміцнілого рубця передньої черевної стінки. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Відповідно до виписного епікризу №17183, виданого Національним військово - клінічним центром "Головний військовий клінічний госпіталь" встановлено, що з 25.12.2023 по 14.02.2024 позивач перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в клініці психіатричній НВМКЦ "ГВКГ" з основним діагнозом - стійкий різко виражений тривожно - невротичний розлад зі стійким інсомнічним синдромом та проявами емоційно - вольової нестійкості після перенесеної гострої реакції на стрес.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 22.02.2024 №18-РС позивача з 26.02.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення.

Позивач, вважаючи порушеними його права щодо отримання додаткової винагороди, звернувся в суд з позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб").

Пунктом 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Приписами пункту 1-2 Постанови №168 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто, Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 Постанови №168, у розмірі 100000,00 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Зі змісту наведених норм слідує, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У свою чергу, підставою для видачі наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як встановив суд, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2023 №761 позивач 20.02.2023 в районі населеного пункту Червонопопівка Луганської області, під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії сил російської федерації, внаслідок ураження артилерійського, мінометного, танкового обстрілу та обстрілу зі стрілецької зброї отримав травму.

У п. 12 свідоцтва про хворобу №236-п від 12.02.2024 зазначено діагноз та постанова військово - лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Стійкий різко виражений тривожно - депресивний розлад зі стійким інсомнічним синдромом та проявами емоційно - вольової нестійкості після перенесеної гострої реакції на стрес. Вторинна артеріальна гіпертензія І ст. Недостатність стулок мітрального клапану з регургітацією легкого ступеню. СН0 ст. Обмежений міжхребцевий остеохондроз попереково - крижового відділу хребта з больовим синдромом при незначному порушенні функції. Захворювання, ТАК, пов`язанні із захистом Батьківщини. Наслідки мінно - вибухової травми (20.02.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального осколкового сліпого непроникаючого поранення черевної порожнини у вигляді суб`єктивного вушного шуму, зміцнілого рубця передньої черевної стінки. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Тобто позивач отримав травму, яка пов`язана з захистом Батьківщини.

Разом з тим, згідно виписного епікризу №17183, виданого Національним військово - клінічним центром "Головний військовий клінічний госпіталь" встановлено, що з 25.12.2023 по 14.02.2024 позивач перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні в клініці психіатричній НВМКЦ "ГВКГ" з основним діагнозом - стійкий різко виражений тривожно - невротичний розлад зі стійким інсомнічним синдромом та проявами емоційно - вольової нестійкості після перенесеної гострої реакції на стрес.

Зі змісту наведеного слідує, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в період з 25.12.2023 по 14.02.2024, оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини.

При цьому, суд зазначає, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Таким чином, позивачу військова частина НОМЕР_2 (яка є органом забезпечення для військової частини НОМЕР_1 і відповідає за її фінансовими зобов`язаннями) мала виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в період з 25.12.2023 по 14.02.2024 і, не зробивши цього, вчинила протиправну бездіяльність, а тому, для захисту прав та інтересів позивача, військову частину НОМЕР_2 належить зобов`язати нарахувати та виплати зазначену винагороду.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в період з 25.12.2023 по 14.02.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в період з 25.12.2023 по 14.02.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуюча суддя Д.Д. Гнап