Справа № 140/4956/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року ЛуцькСправа № 140/4956/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В. І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача №ПШ 003342 від 26 лютого 2024 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 січня 2024 року головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на ділянці автомобільної дороги М-06, 267км.+100м., проведено перевірку належного мені транспортного засобу VOLKSWAGEN номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та складено акт № АР 021853, в якому зазначено що належним позивачу транспортом, під час надання послуги нерегулярного перевезення пасажирів, було вчинено порушення частини першої абзацу 3 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевізник не забезпечив у водія на транспортному засобі наявності щоденного листа обліку режимів праці та відпочинку 15 січня 2024 року, 16 січня 2024 року (тахокарти) або бланк підтвердження діяльності водія, наявність яких передбачена наказом МТЗУ №340, статті 34, статті 38 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказує, що 29 квітня 2024 року отримав постанову начальника Укртрансбезпеки №ПШ 003342 від 26 лютого 2024 року про застосування до мене адміністративно-господарського штрафу, за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку (тахокарти) водія ОСОБА_2 , або бланку підтвердження діяльності водія, у сумі 17000,00 грн.

Як вбачається з акту №АР 021853 від 17 січня 2024 року, долучених до акту копій документів та пояснення ОСОБА_2 , у графі «пояснення водія про причини порушень», під час проведення перевірки водій мав і пред`явив головному спеціалісту відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті всі документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, в тому числі цивільно-правовий договір від 16 січня 2024 року та бланк підтвердження діяльності, із яких вбачається, що до 17 січня 2024 року водій ОСОБА_2 не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів, що підпадає під дію положень Регламенту 561/2006 (ЕС) або ЕСТР.

Також підписуючи акт перевірки від 17 січня 2024 року АР № 021853, у графі «пояснення водія про причини порушень» ОСОБА_2 зазначив, що з порушенням не згідний, оскільки він надав бланк підтвердження діяльності виданий 17 січня 2024 року.

З вище наведеного убачається, що на момент винесення постанови № ПШ 003342 від 26 лютого 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у відділу Укртрансбезпеки були письмові докази, які підтверджували, що 15 січня 2024 року та 16 січня 2024 року водій транспортного засобу ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, однак вказані обставини не вплинули на прийняте відповідачем рішення.

ОСОБА_1 , уважає, що висновки постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу винесено з порушенням вимог діючого законодавства та ґрунтуються на надуманих обставинах на не можуть бути підставою для накладення штрафу, з огляду на що просить задовольнити позовні вимоги (арк. спр. 1-4).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 КАС України (арк. спр. 20).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року клопотання позивача задоволено, визнано Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті неналежним відповідачем та здійснено його заміну на Державну службу України з безпеки на транспорті (арк. спр. 56-57).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що 17 січня 2024 року посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №015764 та тижневого графіка перевірок проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 .. Водій надав для перевірки посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, договір на нерегулярні перевезення пасажирів, тахокарту за 17 січня 2024 року та бланк підтвердження діяльності від 17 січня 2024 року.

Під час зазначеної перевірки було виявлено, що ТЗ Фольцваген, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевозились пасажири за відсутності на момент перевірки тахокарт або бланку підтвердження діяльності водія ОСОБА_2 за попередні дні 15 січня 2024 року та 16 січня 2024 року, що зафіксовано в акті №021853 від 17 січня 2024 року.

Вказує, що водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто всього 29, а в разі відсутності тахокарт - оригінал Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

У спірному випадку посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення перевірки на дорозі встановлено, що ТЗ обладнаний перевіреним та адаптованим аналоговим тахографом; на час проведення перевірки відсутні записи роботи тахографа за попередні дні, а також відсутній бланк підтвердження діяльності водія.

Уважає, що доводи позивача про те, що у водія не могло бути бланку підтвердження діяльності за 15 січня 2024 року та 16 січня 2024 року, оскільки водій працює тільки з 17 січня 2024 року (день перевірки) є хибними та трактуються на довільному трактуванні законодавства.

Оскільки чинним законодавством передбачено, що ліцензію на перевезення пасажирів отримує фізична особа-підприємець (роботодавець), то перевезення пасажирів можуть виконуватись виключно працівниками такого роботодавця, а не особами, що надають послуги за цивільно-правовими договорами, за умови відсутності у них ліцензії.

Окрім того, звертає увагу про невідповідність даних у цивільно-правовому договорі та акту здавання-приймання.

Уважає, що надані суду копії цивільно-правового договору від 17 січня 2024 року, акту здавання приймання від 17 січня 2024 року складені постфактум, тобто після проведення рейдової перевірки, з метою уникнення від адміністративно-господарської відповідальності, у зв`язку із чим просить в задоволенні адміністративного позову відмовити (арк. спр. 61-67).

На адресу суду 05 червня 2024 року від позивача найшла відповідна на відзив, у якій останній підтримав позовні вимоги та додав, що цивільно-правовий договір не позбавляє перевізника обов`язку заповнити та надати водію бланк підтвердження діяльності саме за 28 попередніх днів, а не з моменту прийняття на роботу, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а лише на особистому переконанні.

Повідомляє, що акт здавання-приймання є внутрішнім документом, який не спростовує факт укладання цивільно-правового договору та не має жодного відношення до оскаржуваної постанови (арк. спр. 41-43).

Від представника відповідача 08 серпня 2024 року надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає, що норми Інструкції № 385 відсилають до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР). 20.12.2010 набула чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахокарт) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом (арк. спр. 85-86).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Посадовими особами відділу державного відділу (контролю) у Рівненській Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку №015764 від 12 січня 2024 року (арк. спр. 32) та щотижневого графіку (арк. спр. 37) проведено рейдову перевірку з додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт №АР021853 від 17 січня 2024 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті зазначено, що під час нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом село Прилуцьке Київ перевізник не забезпечив у водія транспортного засобу VOLKSWAGEN AC4190BO наявність листа обліку режимів праці та відпочинку 15 січня 2024 року, 16 січня 2024 року (тахограм) або Бланк підтвердження діяльності водія ОСОБА_2 , наявність яких передбачено Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340, статті 34, статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» (арк. спр. 6).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті 26 лютого 2024 року винесено постанову про застосування до перевізника ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу від 26 лютого 2024 року №ПШ003342 за порушення (відсутні документи, перелік яких визначений статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт) водія ОСОБА_2 або бланку підтвердження діяльності водія, у розмірі 17000,00 грн. (зворот арк. спр. 76).

Позивач не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26 лютого 2024 року №ПШ003342, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Згідно приписів статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 січня 2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (з 04 лютого 2022 року назва порядку змінена на «Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)»), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

У пункті 15 Порядку №1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктами 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З акту перевірки слідує, що нерегулярні перевезення пасажирів по маршруту с. Прилуцьке - м. Київ виконувалися без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за 15 січня 2024 року та 16 січня 2024 року, що є порушенням абзацу 3 частини першої статті 39 Закону №2344-ІII.

Документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення визначені статтею 39 Закону №2344-III.

Так, у відповідності до вимог статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена статтею 60 Закону №2344-ІII.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із позицією відповідача перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у 39 Закону №2344-III не є вичерпним та до інших документів, передбачених законодавством України, слід зокрема віднести заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

Так, спірною постановою від 26 лютого 2024 року №ПШ 003342 до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІII, тобто за виконання перевезень вантажів без документів, визначених статтею 39 цього Закону (правова підстава); фактичною підставою (обставиною) є відсутність щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт).

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначений Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року №385 (далі - Інструкція № 385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385 тахокарта це бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно із пунктом 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «;Про дорожній рух» було розроблено Положення №340, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Згідно із пунктом 6.1. Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Нормами пункту 6.4. Положення №340 визначено, що графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника. У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Перевізники зберігають бланк підтвердження діяльності протягом 12 місяців.

Судом встановлено, що під час перевірки належного позивачу транспортного засобу VOLKSWAGEN номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 надав бланк підтвердження діяльності, із якого вбачається, що з 00:00 17 січня 2024 року до 08:00 год. водій не здійснював перевезення пасажирів та/або вантажів, що підтвердив і підписуючи акт перевірки від 17 січня 2024 року №АР 021853, у графі «пояснення водія про причини порушень» ОСОБА_2 зазначив, що не згідний із встановленими порушеннями, оскільки під час перевірки надав бланк підтвердження діяльності від 17 січня 2024 року, а до цієї дати роботу пов`язану керування транспортних засобів не виконував.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір від 17 січня 2024 року, предметом якого є здійснення трьох пасажирських перевезень за маршрутом: Луцьк Київ, Київ Луцьк (арк. спр. 12).

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що протягом всієї перевірки не надано та не повідомлено про наявність будь-яких цивільно правових договір чи про те, що водій виконує перший рейс на користь вказаного перевізники, оскільки, із наданого представником відповідача відеозапису, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 , під час здійснення процедури державного контролю, надав інспектору цивільно-правовий договорів від 17 січня 2023 року (01:14 хв 04:02 хв відеозапису №1), однак такий не був взяти до уваги.

Також суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що працевлаштування/початок роботи за цивільно-правовим договором водія не позбавляє перевізника обов`язку заповнити та надати водію бланк підтвердження діяльності саме за 28 попередніх днів, а не з моменту прийняття на роботу, адже Положенням №340 передбачено лише зберігання такого бланку підтвердження протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення, а не його виготовлення саме за 28 попередніх днів, до моменту прийняття водія на роботу.

Суд зауважує, що підставою для винесення оскаржуваної постанови є відсутність документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону №2344-III, а саме: щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку (тахокарт) водія ОСОБА_2 або бланку підтвердження діяльності, отже посилання на позицію Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17 та від 30 березня 2021 року у справі № 380/1563/20, щодо здійснення діяльності на умовах трудового договору, а також позицію Верхового Суду, викладену у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 260/613/19, щодо надання послуги перевезення за цивільно-правовими договорами, за умови відсутності у них ліцензії, не є предметом розгляду даної справи, тому суд не зважає на такі посилання представника відповідача.

Посилання представника Укртрансбезпеки на неточності акта здавання-приймання робіт від 17 січня 2024 року та цивільно-правового договору від 17 січня 2024 року також не варті уваги, оскільки жодного відношення до встановленого порушення такі не мають.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що вказані доводи відповідача самі не можуть бути достатньо підставою для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки на момент винесення постанови №ПШ 003342 від 26 лютого 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у відповідача були письмові докази, які підтверджували, що в період до 17 січня 2024 водій транспортного засобу ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, однак вказані обставини не вплинули на прийняте відповідачем рішення.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів того, що 15 січня 2024 року та 16 січня 2024 року позивач здійснював нерегулярні пасажирські перевезення або в спростування того, що до вказаного часу водій керував транспортним засобом.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування постанови №ПШ 003342 від 26 лютого 2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Укртрансбезпека (яким винесено протиправне рішення) необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок), який сплачений відповідно до квитанції №АКК8-А795-2813-М4Р9 від 06 травня 2024 року (арк. спр. 5) та зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 53).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26 лютого 2024 року №ПШ 003342.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович