Справа № 500/3647/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3647/24

19 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 лютого 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області із заявою та пакетом документів для перерахунку пенсії, до якої було долучено довідку від 31.01.2024 року №М-13/04-15, видану Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.02.1992 року по 31.12.1997 р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Не зважаючи на тривалий трудовий стаж роботи в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «України» (підтверджується копією трудової книжки), листом від 25.04.2024 р. вих. №1900-0305-8/20203 головним управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, відмовлено Позивачу у зарахуванні період роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» для перерахунку пенсії, у відповідності до вищевказаної архівної довідки, посилаючись на те, що первинні документи оформлені неналежним чином, а за період роботи з 1992-1993 роки утримання внесків на соціальне страхування в особових рахунках не зазначено.

Вищевказаний лист відповідача від 25.04.2024 р., позивачем отримано 03.05.2024р. засобами поштового зв`язку ДП «Укрпошта».

Позивач вважає, що дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997 р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» на підставі поданої Архівної довідки від 31.01.2024 року №М-13/04-15 є протиправними та незаконним.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року продовжено строк розгляду даної справи.

04.09.2024 року представником позивача надіслано через електронний суд заяву про уточнення позовних вимог.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається із копії трудової книжки Позивача з 01 грудня 1990 року по 03.09.2001 року працювала на різних посадах в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» (банк неодноразово перейменовувався), записи з №07 по № 11.

Однак, при проведенні перерахунку пенсії Позивача, Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області безпідставно не врахувало Архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2024 року №М-13/04-15 видану Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

13 лютого 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області із заявою та пакетом документів для перерахунку пенсії, до якої було долучено довідку від 31.01.2024 року №М-13/04-15 видана Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.02.1992 року по 31.12.1997 року в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Не зважаючи на тривалий трудовий стаж роботи в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «України» (підтверджується копією трудової книжки), листом від 25.04.2024 р. вих. №1900-0305-8/20203 головним управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, відмовлено Позивачу у зарахуванні період роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» для перерахунку пенсії, у відповідності до вищевказаної архівної довідки, посилаючись на те, що первинні документи оформлені неналежним чином, а за період роботи з 1992-1993 роки утримання внесків на соціальне страхування в особових рахунках не зазначено.

Вищевказаний лист відповідача від 25.04.2024 р., позивачем отримано 03.05.2024р. засобами поштового зв`язку ДП «Укрпошта».

Не погодившись із протиправними діями Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997 р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» на підставі поданої Архівної довідки від 31.01.2024 року №М-13/04-15 позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж саме зазначене у п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637.

Як було відомо Позивачу з її заробітної плати отриманої в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» утримувався збір на перерахування внесків в пенсійний фонд, що підтверджується копіями особових рахунків за період роботи Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» з 1992 - 1997 року.

Згідно із статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від періоду, що позивачем і було зроблено.

Згідно з п. п. 3 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22 1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 липня 2012 року за № 895/25672 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Однак при проведенні перерахунку пенсії Позивача, Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області безпідставно не врахувало Архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2024 року №М-13/04-15 видана Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

В той же час, сам факт неможливості вчинення державним органом тих чи інших дій, у даному випадку проведення перевірки достовірності відомостей, підтверджених в особових рахунках та визначення сум, на які нараховувалися та сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, не може бути підставою для обмеження прав пенсіонера, оскільки це не залежить від волі особи, що звернулася за призначенням пенсії.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Норми статті 20 вищевказаного Закону передбачають, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, із аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити Позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або не відображення сум відрахувань страхових внесків у особових рахунках не може братись до уваги оскільки, саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де працював позивач.

Верховний Суд, висновки якого щодо застосування норм права підлягають застосуванню відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України, у постанові від 18.05.2020 у справі №607/1967/17 (адміністративне провадження №К/9901/30686/18) вказав на те, що особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії та не врахуванні відповідних сум заробітку.

Водночас, як слідує з архівної довідки від 31.01.2024 року №М-13/04-15 та особових рахунків позивача по заробітній платі за період роботи в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» з 01.02.1992 по 31.12.1997 позивачу нараховувалася та виплачувалась заробітна плата, тобто суми вказані у довідці відповідають первинним документам-особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві. Такі відомості перевірені уповноваженими працівниками відповідача.

Отже, відповідачем протиправно відмовлено Позивачу у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням поданої нею архівної довідки від 31.01.2024 року №М-13/04- 15 про заробітну плату за період роботи з 01.02.1992 по 31.12.1997 в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 969,12 грн. згідно квитанції від 06.06.2024 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням Архівної довідки про заробітну плату від 31.01.2024 року №М-13/04- 15 виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням архівної довідки від 31.01.2024 року №М-13/04-15, виданої Державним архівом Тернопільської області за період роботи з 01.02.1992р. по 31.12.1997р. в Тернопільській дирекції акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» та сум заробітної плати визначеної в ній, з дня подання заяви про проведення перерахунку пенсії, та врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 12 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.