Справа № 120/4539/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 р. Справа № 120/4539/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самгородоцької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), яка подана її представником - адвокатом Кравчуком М.О., до Самгородоцької сільської ради (далі сільська рада, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю Самгородоцької сільської ради щодо не розгляду на пленарному засіданні сесії ради заяви позивача від 03.01.2024 щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку.

Ухвалою від 15.04.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

Натомість, відповідач копію ухвали про відкриття провадженні у справі від 15.04.2024 отримав в свій електронний кабінет 15.04.2024 о 14:39, про що свідчить відповідна довідка, яка наявна в матеріалах справи. Однак своїм правом на подання відзиву не скористався.

Наведені обставини згідно ч. 6 ст. 162 КАС України не є перешкодою в розгляді справи за відсутності відзиву від відповідача.

25.06.2024 на адресу суду засобами електронної пошти надійшло клопотання позивача про витребування у Державної архітектурно-будівельної інспекції та КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» окремих доказів, що стосуються певних об`єктів будівництва. Також цього ж дня електронною поштою від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткової інформації у вигляді фотокопій знімків будинку.

Ознайомившись із поданими клопотаннями суд не знаходить підстав для їх розгляду та задоволення з огляду на наступне.

За загальним правилом, будь-яке письмове клопотання, яка подається до суду, має бути підписане заявником.

Відповідно до частини десятої статті 44 КАС України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Отже, якщо заява чи клопотання подається до суду в електронній формі, то така заява має бути підписана електронним цифровим підписом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідні клопотання позивача надійшли до суду 25.06.2024 в електронній формі через електронну пошту, однак не підписані електронно-цифровим підписом (ЕЦП) у встановленому законом порядку.

За приписами ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Натомість, як уже встановлено судом, клопотання позивача від 25.06.2024 надійшли до суду засобами електронного зв`язку в електронній формі та не були скріплені електронним цифровим підписом (та й взагалі жодним підписом), тобто подані без додержання вимог ч. 10 ст. 44 та п. 7 ч. 1 ст. 167 КАС України. Наведене вказує на те, що такі клопотання (заяви) не є підписаними заявником у встановленому порядку, а отже не підлягають розгляду судом.

Окрім іншого суд зважає і на те, що зміст поданих клопотань не стосується предмету даного спору, а тому і по своїй суті вони є безпідставними, що згідно ч. 2 ст. 167 КАС України передбачає їх повернення заявнику без розгляду.

Інших заяв по суті справи від учасників спору до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 03.01.2024 звернулась до Самгородоцької сільської ради із заявою з проханням передати безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку.

До поданої заяви позивач додала копії свого паспорту та РНОКПП, копію технічного паспорту будинковолодіння та копію свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Вказана заява прийнята відповідачем та зареєстрована 03.01.2024 за вх. № а2.

Втім, за результатами розгляду цієї заяви відповідач листом від 02.02.2024 за № 150/1 повідомив позивача, що оскільки в додатках до заяви відсутня технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тому заявнику рекомендовано звернутися до розробників документації із землеустрою для її виготовлення та подальшого подання на розгляд сесії Самгородоцької сільської ради.

Також відповідач вказав і на передбачену п.п. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу заборону безоплатної передачі земельної ділянки із комунальної у приватну власність під час дії воєнного стану.

Натомість позивач вважає, що оскільки у передбачений законом строк і станом на дату пред`явлення адміністративного позову відповідач її клопотання не розглянув на сесії сільської ради та за результатами його розгляду не прийняв відповідного рішення, тому Самгородоцька сільська рада порушує вимоги частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та допускає протиправну бездіяльність, що змушує позивача за захистом своїх прав звертатися до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 18 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких належать, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно зі ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема частиною першою цієї статті визначено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Правовий статус Самгородоцької сільської ради визначається Законом України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон № 280/97-ВР).

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що закон встановлює конкретний (місячний) строк для розгляду органом місцевого самоврядування клопотання громадянина щодо приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та зобов`язує відповідний орган місцевого самоврядування прийняти за наслідками розгляду такого клопотання одне з двох рішень: або позитивне рішення для заявника, або вмотивоване рішення про відмову.

Отже, наведеними вище нормами як Земельного кодексу так і Закону № 280/97-ВР чітко визначено порядок розгляду клопотань громадян щодо безоплатної приватизації земельних ділянок, строк розгляду таких клопотань та рішення, які можуть прийматися радою за результатами їх розгляду.

При цьому надання заявником неповного пакету документів чи не надання усіх необхідних документів, визначених статтею 118 ЗК України, не може бути перешкодою не розглядати на пленарному засіданні ради відповідного земельного питання. Адже вказані обставини (недоліки клопотання, відсутність усіх необхідних документів, тощо) можуть бути за певних умов окремою підставою для прийняття рішення про відмову у передачі земельної ділянки.

Втім, у матеріалах справи відсутнє рішення Самгородоцької сільської ради стосовно розгляду заяви (клопотання) позивача від 03.01.2024 про передання їй у власність земельної ділянки чи вмотивованого рішення про відмову.

Водночас відсутність такого рішення відповідача (позитивного чи негативного для заявника) свідчить про те, що заява (клопотання) позивача не була розглянута відповідно до норм статті 118 ЗК України.

Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви (клопотання) позивача та прийняття відповідного рішення у строк та в спосіб, визначені законом.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на режим воєнного стану, як на об`єктивну причину, яка дозволяє не здійснювати розгляду клопотання позивача.

Дійсно, у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

Водночас суд зауважує, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану дія положень ст. 118 ЗК України призупинена не була, так само як і не було змінено порядку та строку розгляду відповідних клопотань щодо безоплатної приватизації земельних ділянок.

Суд повторює, що після введення в Україні воєнного стану зміни до ст. 118 ЗК України не вносилися, а дія положень Кодексу, якими визначається порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, в тому числі надання громадянам дозволу на розроблення документації із землеустрою, не призупинялася.

Щодо Закону України від 24.03.2022 № 2145-XI, то він має на меті врегулювати земельні правовідносини в умовах дії воєнного стану та встановлює певні особливості, дотримання яких є обов`язковим.

Зокрема, вказаним Законом розділ X "Перехідні положення" ЗК України доповнено пунктами 27 і 28 та, серед іншого, передбачено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5 пункт 27 розділу X ЗК України).

Отже, з дня набрання чинності Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI, тобто з 07.04.2022, діє установлена законом заборона у тому числі на безоплатну передачу земель у приватну власність та надання органами місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою з метою безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок комунальної власності.

При цьому суд вважає, що вказана заборона є самостійною правовою підставою для прийняття суб`єктом, уповноваженим на розгляд відповідних клопотань, рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в період дії воєнного стану, безвідносно до підстав, передбачених ст. 118 ЗК України, які розраховані на застосування у мирний час.

Відтак, на думку суду, відповідач помилково вважає, що встановлена у Перехідних положеннях Земельного кодексу України заборона на розпорядження землями державної або комунальної власності дозволяє селищній раді всупереч приписам ст. 118 ЗК України не розглядати заяву (клопотання) з питань передання позивачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку. Відповідні положення і заборона підлягають обов`язковому врахуванню, але при розгляді відповідного клопотання.

З наведених мотивів суд визнає підставними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 03.01.2024 щодо безоплатної передачі у власність земельної ділянки на пленарному засіданні сільської ради.

Надаючи оцінку вимогам позивача зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене кореспондується із повноваженнями суду при вирішенні справи. Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність Самгородоцької сільської ради щодо неприйняття по суті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.01.2024, достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 03.01.2024 вх. №а2 на пленарному засіданні сесії сільської ради та прийняти рішення із урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд та вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши основні доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи відсутність судових витрат по справі, питання про їх розподіл згідно ст. 139 КАС України судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Самгородоцької сільської ради, що полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 03.01.2024 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку на пленарному засіданні сесії сільської ради.

Зобов`язати Самгородоцьку сільську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2024 вх. №а2 про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку на пленарному засіданні сесії сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20.09.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Самгородоцька сільська рада (вул. Миру, буд. 48, с. Самгородок, Хмільницький район, Вінницька область, 22163, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович