Справа № 580/5125/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року справа № 580/5125/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.10.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" відповідно до вислуги, яка становить 29 років 05 місяці 28 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" з 03 жовтня 2023 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення та виплату пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262, виходячи з вислуги років 29 років 05 місяців 28 днів, проте відповідач 11.10.2023 прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, де зазначив про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгового обчислення 29 років та призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262. Позивач, вважаючи відмову протиправною, звернувся до суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), 28.06.2024 зупинене провадження у справі, 20.09.2024 поновлене провадження у справі.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262). Відповідно до наданих документів та подання про призначення пенсії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 08.10.2020 загальна вислуга позивача становить 29 років 05 місяців 28 днів, з них вислуга років у календарному обчислення 21 рік 09 місяців 00 днів. Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам ви мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"Д", "ж" статті 1-2 Закону Nє 2262-XII (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 25 календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. Згідно з розрахунком вислуги років, складеним на підставі особової справи позивача, загальна вислуга років становить: у календарному обчисленні - 21 рік 09 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні 29 років 05 місяців 28 днів. Позивач має календарної вислуги лише 21 рік 09 місяців 00 днів, тому законодавчі підстави для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням календарної вислуги 29 років відсутні. У задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити повністю.

Суд встановив, що відповідно до наказу Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» від 12.07.2021 №115/ОС-21 ОСОБА_1 (начальник відділу по роботі з персоналом) звільнений зі служби відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України «Про національну поліцію». Згідно наказу вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 21 (двадцять один) рік, 09 (дев`ять) місяців, 00 днів, у пільговому обчисленні 29 років, 05 місяців, 28 днів. Позивач отримує пенсію по інвалідності, призначена відповідно до п. «б» ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262).

03.10.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУПФ України в Черкаській області щодо переведення з пенсії по інвалідності, що призначена відповідно до п. «б» ст. 21 Закону №2262, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, виходячи з вислуги років 29 років 05 місяців 28 днів - у пільговому обчисленні.

11.10.2023 ГУПФ України в Черкаській області рішенням відмовив у перерахунку пенсії позивачу, де зазначив, що згідно з поданням про призначення пенсії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 08.10.2020 загальна вислуга років становить 29 років 05 місяців 28 днів з них вислуга років у календарному обчисленні 21 рік 09 місяців 00 днів. Оскільки на день звільнення із служби 12.07.2021 вислуга календарних років військової служби позивача не складала 25 років, тому відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов не належить до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262. Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262 пенсії за вислугу років призначаються особам, офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2017 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше. Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262 пенсії за вислугу років призначаються особам, офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Суд, звертає увагу, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містять норм, що би закріплювали право осіб, які на час внесення змін до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перебували на службі, на призначення пенсії в редакції Закону чинній на час призначення на посаду.

Позивач вказує на необхідність призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262, виходячи з вислуги років - 29 років, 05 місяців, 28 днів, що обчислені як пільгові.

Згідно з розрахунком вислуги років відповідачем загальна вислуга років позивача становить: у календарному обчисленні - 21 рік 09 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 05 місяці 28 днів.

Постанова Кабінету міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», не містить норм про призначення пенсії на пільгових умовах ніж тих, що зазначені в ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 по справі № 537/1980/16-а (11-683апп18) щодо призначення пенсії за вислугу років: у разі відсутності у ОСОБА_3 достатньої вислуги років УМВС України в Полтавській області правомірно відмовив їй у направленні до Головного ГУ ПФУ в Полтавській області відповідних документів, що необхідні для призначення пенсії за вислугу років.

Умови призначення пенсій за вислугу років встановлені саме Законом №2262 відповідно до якого час служби, достатній для призначення пенсії, визначається у календарному, а не у пільговому обчисленні.

Верховний Суд у постановах від 27.03.2018, 10.07.2019, 22.08.219, 30.09.2019, 27.03.2020, 23.06.2020,20.01.2021 (справи №№295/6301/17, 1840/3347/18, 295/7220/16-а, 360/1432/19, 569/727/17, 750/10827/16-а, 620/509/19) виснував: задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Пільгове обчислення вислуги років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» враховується лише для обчислення пенсії особам, які мають право виходу на пенсію.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (Верховний Суд від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Станом на день звільнення позивача його вислуга років в календарному обчислені становила 21 рік 09 місяців 00 днів, пенсію позивачу призначено відповідно до пункту «б» статті 21 Закону №2262, тому відповідач діяв у межах повноважень, у порядку і у спосіб, що передбачені законодавством.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно.

Оцінюючи доводи та докази сторін, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням вислуги 29 років (з урахуванням пільгового обчислення періоду проходження служби та переведення ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів і перевірених доводів на підставі аналізу чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не належать.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати зі сплати судового збору розподілу не належать.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА