Справа № 160/23875/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року м.Дніпросправа № 160/23875/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 160/23875/23 (суддя Турова О.М., справа розглянута за правилам спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в призначенні та виплаті особі з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України у зв`язку зі зміною частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII незаконною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та сплатити особі з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 щорічну разову грошову виплату до Дня Незалежності у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України у відповідності до частини 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни та, відповідно, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Так, позивач зазначає, що з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008) та в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань», а саме: щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Проте, незважаючи на зазначені норми, відповідачем до 2023 року разову грошову допомогу, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» взагалі виплачено не було. У зв`язку з чим позивач, вважаючи, що його права на отримання такої допомоги були порушені, звернувся до відповідача із відповідною заявою від 07.08.2023, до якої долучив всі необхідні документи, в тому числі посвідчення інваліда війни, проте Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно відмовило у здійсненні вказаної разової грошової виплати до Дня Незалежності України, з посиланням на те, що ОСОБА_1 було скасовано статус особи з інвалідністю внаслідок війни, хоча незаконність скасування позивачеві статусу особи з інвалідністю внаслідок війни була підтверджена відповідними судовими рішеннями, які набрали законної сили, однак безпідставно не були взяті відповідачем до уваги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII, оформлену листом від 01.09.2023 за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2023 року про призначення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно із пунктами 2, 3 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», до осіб, які мають право на грошову допомогу, належать, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни та колишні малолітні (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років), в`язні концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнані особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, при цьому розмір такої разової грошової виплати, зокрема, для осіб з II групою інвалідності становить 2 900 гривень, разом з цим, на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров`я та Міністерства надзвичайних справ України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 15.02.2019 №2155, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 24.04.2019 серії 12 ААБ № 142102, враховуючи приписи пункту 1 частини другої статті 7 Закону №3551, розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019 «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни», позивача визнано таким, що втратив статус особи з інвалідністю внаслідок війни. Таким чином, оскільки статус особи з інвалідністю внаслідок війни позивачеві скасовано, для встановлення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом №3551, підстави відсутні, про що позивача повідомлено листом від 01.09.2023р. за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23, наданим у відповідь на звернення позивача від 07.08.2023.

Позивачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що погоджуються з висновками суду першої інстанції, вважає рішення законним і обґрунтованим. Просить залишити рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 розгляд справи № 160/23875/23 призначено в порядку письмового провадження на 18.09.2024.

В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23, на підставі п.9 ч.2 ст.236 КАС України.

Колегія суддів, вивчивши обґрунтування клопотання, ухвалила відмовити у задоволенні такого клопотання.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі, до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі.

Колегія суддів враховує, що у справі № 160/23875/23 позивач оскаржує відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виплаті щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік, оформлену листом від 01.09.2023 за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23, з підстав того, що статус особи з інвалідністю внаслідок війни позивачеві скасовано.

Водночас, у справі №440/14216/23, яка перебуває на розгляді у Верховному Суді, предметом спору є розмір разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік, яка вже виплачена особі.

Отже, предмети спору у справі №160/23875/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та у справі №440/14216/23 не є тотожними.

З огляду на предмет позову у даній справі, колегія суддів не вбачає підстав, визначених в п.9 ч.2 ст.236 КАС України для зупинення провадження.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 у справі №415/7858/17, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року, визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження ним дійсної строкової служби ОСОБА_1 , що став особою з інвалідністю у зв`язку зі зміною частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-Х11 незаконною, а також зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , який внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби став особою з інвалідністю, пенсію з інвалідності з 01.10.2017 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на відповідний рік.

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019р. «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни» ОСОБА_1 визнано таким, що втратив статус особи з інвалідністю внаслідок війни, встановлений відповідно до пункту 1 частини 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а посвідчення «інвалід війни», видане управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.07.2016р. серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 слід вважати таким, що втратило чинність та підлягає вилученню відповідно до п.13-1 Положення про порядку видачі посвідчень та нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого ПКМУ від 12.05.1994р. №302.

При цьому у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку ст.383 КАС України з заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яка виражається у невиконання постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 в адміністративній справі №415/7858/17.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року у справі №415/7858/17, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023, заяву ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області протиправною задоволено та визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яка виражається у невиконанні постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 в адміністративній справі № 415/7858/17 протиправною.

Як слідує з постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №415/7858/17, яка набрала законної сили, апеляційним судом було встановлено, що факт набрання законної сили рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 в адміністративній справі №415/7858/17 є доведеним та беззаперечним, відтак назване судове рішення підлягає обов`язковому виконанню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, натомість останнім було направлено на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) лист, в якому УПФУ в м. Лисичанську Луганської області повідомило про відмову виконання судового рішення в справі №415/7858/17 з підстави отримання інформації про втрату ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Однак, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи апелянта, адже останнім не доведено належними та допустимими доказами відсутність правових підстав для виконання судового рішення в адміністративній справі №415/7858/17. Апелянт посилався на експертний висновок №2878 від 03.04.2019, яким визнано недійсним виданий раніше експертний висновок №8880 від 08.06.2016 щодо причинного зв`язку хвороби ОСОБА_1 , лист Луганського КЗ «Обласний центр медикосоціальної експертизи» від 28.04.2019 №01-12/240 про визнання недійсними виписок з акту огляду МСЕК від 05.07.2016 серії 12ААА № 441278 та № 008821, розпорядження УПСЗН Лисичанської міської ради від 11.05.2019 про втрату ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Разом з цим, суд апеляційної інстанції критично оцінив такі пояснення апелянта і зауважив, що останнім не було надано докази звернення до суду в установленому законом порядку з заявою про перегляд постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 у справі №415/7858/17 за нововиявленими обставинами та скасування з цих підстав судового рішення. Більш того, матеріали справи містять Експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 04.11.2019 №6543, згідно з яким ОСОБА_1 має захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо виконання судового рішення в справі №415/7858/17.

Згідно з довідкою від 07.06.2023 №1201-, виданою Центральним УСЗН Дніпровської МР, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрованим місцем проживання якої є адреса: АДРЕСА_1 , а фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

Позивач, як внутрішньо переміщена особа став на пенсійний облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому отримує пенсію по інвалідності.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за заявами, в яких, зокрема, наголошував на наявності у нього статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та долучав до пенсійної справи вищевказану постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023р. у справі №415/7858/17, яку просив врахувати при здійсненні йому пенсійних виплат (заяви від 18.04.2023р. та від 27.04.2023р.).

Разом з цим, станом на теперішній час пенсійні органи, в тому числі і Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на обліку в якому зараз перебуває позивач, з заявою про перегляд постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 у справі №415/7858/17 за нововиявленими обставинами та скасування судового рішення з підстав винесення розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019 «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни» не зверталися, а позивач продовжує отримувати пенсію по інвалідності як інвалід війни.

07.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, та до якої додано, зокрема, посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради 11.07.2016.

Листом від 01.09.2023 за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачеві у здійсненні такої виплати у зв`язку із тим, що на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров`я та Міністерства надзвичайних справ України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 15.02.2019 № 2155, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 24.04.2019 серії 12 ААБ № 142102, враховуючи приписи пункту 1 частини другої статті 7 Закону № 3551, розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019 «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни», позивача визнано таким, що втратив статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві суми разової грошової допомоги за 2023 рік, яка виплачується щорічно до Дня Незалежності особам з інвалідністю внаслідок війни, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Крім цього, з матеріалів справи також встановлено, що 08.08.2023р. ОСОБА_1 , за рекомендацією спеціалістів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019 про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 і ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 було відкрито провадження у справі №360/867/23 за цією позовною заявою.

За наслідками апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо частково задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до статті 7 Закону №3552-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Статтею 13 Закону №3551-ХІІ регламентовано пільги інвалідам війни.

Так, відповідно до ст.13 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV) інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах:

інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком;

II групи - вісім мінімальних пенсій за віком;

III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

Після цього Законом України від 20.03.2023 № 2983-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" ч.5 ст.13 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в наступній редакції: Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII і Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, якими визначався, зокрема розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Відповідно до частини сьомої статті 20 Бюджетного кодексу України, частини п`ятої статей 12-15,частини першої статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частини третьої статей 6-1-6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 2023 року №754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань».

Постановою №754 затверджуються порядки використання коштів для соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань і виплати до Дня Незалежності України (раніше ця виплата була до 5 травня календарного року).

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», затвердженого Постановою № 754, грошова допомога виплачується до 24 серпня 2023р. в такому розмірі: 1) особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 3100 гривень; II групи - 2900 гривень; III групи - 2700 гривень.

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку отримувачі грошової допомоги, зокрема ті, що набули відповідного статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 10-1, 11 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до 24 серпня поточного року включно, яким грошову допомогу не виплачено станом на 1 жовтня, мають право звернутися щодо її виплати до Пенсійного фонду України (його територіального органу за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) та отримати її до 1 листопада поточного року.

Як встановлено судом, 07.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, та до якої додано, зокрема, посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане управлінням праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.07.2016.

При цьому позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю внаслідок війни.

Відмовляючи позивачеві у виплаті разової грошової виплати до Дня Незалежності України за 2023 рік, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у листі від 01.09.2023 за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23 посилалося на те, що розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019 позивача визнано таким, що втратив статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Разом з цим, відповідач станом на теперішній час з заявою про перегляд постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 у справі №415/7858/17, з урахуванням якого ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю внаслідок війни, за нововиявленими обставинами та скасування судового рішення з підстав винесення розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019 «Про втрату статусу особи з інвалідністю внаслідок війни» не звертався.

Натомість позивач продовжує отримувати пенсію по інвалідності як інвалід війни, що, у розумінні приписів ч.5 ст.13 Закону №3551-XII надає йому також право на отримання щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності.

Водночас відповідач був обізнаний про судові рішення у справі №415/7858/17, які долучалися позивачем до матеріалів пенсійної справи, а також про оскарження позивачем розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.05.2019р., проте залишив це поза увагою.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виплаті позивачеві щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік, передбаченої ч.5 ст.13 Закону №3551-XII, оформлена листом від 01.09.2023р. за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23, є передчасною та прийнятою без урахування всіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення, тому є протиправною та підлягала скасуванню.

При цьому, у даному випадку права позивача порушено саме вищевказаною протиправною відмовою відповідача, оформленою листом від 01.09.2023 за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23, а не бездіяльність пенсійного органу щодо невиплати спірної щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік, як помилково зазначав позивач.

В даному випадку для ефективного захисту прав слід визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виплаті позивачеві щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік, передбаченої ч.5 ст.13 Закону №3551-XII, оформлену листом від 01.09.2023 за вих. №42363-33541/К-01/8-0400/23.

Оскільки відповідачем було передчасно відмовлено позивачеві у виплаті щорічної разової грошової виплати до Дня Незалежності за 2023 рік, колегія суддів також погоджується із обраним судом способом захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.08.2023 про призначення разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 160/23875/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак