Справа № 160/4129/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4129/24
Суддя І інстанції - Тулянцева І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому, з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 89 від 26.09.2023 року в частині не зарахування до мого стажу роботи на посаді судді трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та періоду проходження строкової військової служби, що передбачено Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, три роки роботи у сфері права та період проходження строкової військової служби згідно «Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», виданого Третім апеляційним адміністративним судом 19.09.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () прийняти рішення, яким збільшити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з часу його призначення - 19.09.2023 року, встановивши його у розмірі 62 відсотка грошової винагороди судді, та здійснити виплату недоплачених коштів за весь період з цього часу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він перебував на посаді судді з 04.07.2001 року по18.09.2023 року, що складає 22 роки 02 місяці 16 днів суддівського стажу. Крім того, до цього стажу підлягають зарахуванню 3 роки стажу роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, як це передбачено ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також період проходження строкової військової служби у Радянській Армії 01 рік 07 місяців 22 дня, як це передбачено абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів». Тобто, загалом суддівський стаж мав складати 26 років 10 місяців 07 днів. Відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні вказаного стажу до стажу судді, що дає право на відставку, що стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року позовні вимоги було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, що передбачено Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу судді період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1986 по 10.07.1988 року, а також період його роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді з 13.07.1997 по 04.02.1999 на посаді юрисконсульта, помічника адвоката з виконанням функцій заступника директора ТОВ Юридична фірма «Правекс», з 05.02.1999 по 12.07.2000 на посаді заступника начальника управління начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19.09.2023 року, на підставі довідки Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 року № 165, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що спірні періоди (три роки роботи у сфері права та період проходження строкової військової служби) зараховані до загального страхового стажу, але не підлягають зарахуванню до суддівського стажу, оскільки Закон № 1402, чинний на час розгляду справи визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується і ст. 137 цього Закону на яку посилається позивач втратили чинність 01.01.2012 року .

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, кожні зі сторін надала заяву про розгляд справу без її участі, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 15 червня 2001 року № 138/2001 призначений на посаду судді Павлоградського міського суду Дніпропетровської області строком на п`ять років.

Указом Президента України від 23 березня 2004 року № 358/2004 ОСОБА_1 переведений на роботу на посаді судді новоутвореного Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Постановою Верховної Ради України від 2 листопада 2006 року № 308- V ОСОБА_1 обраний на посаду судді цього суду безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 9 вересня 2010 року № 2513 VI ОСОБА_1 обраний суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 296/2018 переведений на роботу на посаду судді Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 7 вересня 2023 року № 877/0/15-23, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Третього апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом в.о. голови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 року № 115 к ОСОБА_1 відраховано зі штату суду з 18.09.2023 року у зв`язку із поданням заяви про відставку.

26 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Разом із заявою до пенсійного органу були подані: військовий квіток НОМЕР_1 ; довідка про заробітну плату № 165; копія наказу Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2023 року № 115 к; розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці б/н від 19.09.2023 року; Рішення Вищої ради правосуддя від 7 вересня 2023 року № 877/0/15-23; посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 ; трудова книжка НОМЕР_3 .

Згідно з розрахунку страхового стажу та стажу судді «Форми РС-Право», наявного в матеріалах пенсійної справи № 89, страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 24 дні, в тому числі стаж судді 22 роки 02 місяці 16 днів.

Матеріалами пенсійного справи № 89 також підтверджено, що з 19.09.2023 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди.

01 листопада 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було винесено рішення № 89 про перерахунок пенсії (з підстави уточнення даних в ЕПС, з 19.09.2023), відповідно до якого страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 24 дні, в т.ч. стаж судді 22 роки 02 місяці 16 днів, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було обраховано у розмірі 54% суддівської винагороди (22 роки стажу судді), визначеної у довідці Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 року № 165, та складає 116301,41 грн., з урахуванням підвищення учасникам бойових дій - 523,25 грн.

20 листопада 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії та зарахувати до стажу судді період проходження служби в Радянській Армії, а також період роботи у сфері права (3 роки), який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 15.12.2023 року № 63345-50851/М-01/8-0400/23 повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування до стажу судді період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 19.11.1986 по 10.07.1988 року, а також період роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді з 13.07.1997 по 04.02.1999 на посаді юрисконсульта, помічника адвоката з виконанням функцій заступника директора ТОВ Юридична фірма «Правекс» та з 05.02.1999 по 12.07.2000 на посаді заступника начальника управління начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII, у відповідності до якого позивач був звільнений з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, періоду проходження строкової військової служби, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Колегія судді погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На момент звільнення ОСОБА_1 у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання спірні відносини врегульовано Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402 VIII (далі Закон № 1402 VIII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 Закону № 1402 VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 137 Закону № 1402 VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (ч. 1).

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст. 137 Закону № 1402 VIII).

На час призначення позивача на посаду судді спірні правовідносини були врегульовані Законом України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон №2862-ХІІ).

Частина перша статті 7 Закону № 2862-ХІІ (чинна на момент призначення позивача на посаду судді) визначала, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної в ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» половина строку навчання на денному відділенні у вищих юридичних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

За змістом п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з Розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданим Третім апеляційним адміністративним судом 19.09.2023 року, стаж роботи ОСОБА_1 , станом на 18 вересня 2023 року, становить 26 років 10 місяців 07 днів. До вказаного стажу зараховано період: служби в Радянській Армії з 19 листопада 1986 року по 10 липня 1988 року (01 рік 07 місяців 22 дні), роботи на посаді юрисконсульта, помічника адвоката з виконанням функцій заступника директора ТОВ Юридична фірма «Правекс» з 13 липня 1997 року по 04 лютого 1999 року (1 рік 06 місяців 22 дні), роботи на посаді заступника начальника управління начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції з 05.02.1999 року по 12.07.2000 року (1 рік 05 місяців 08 днів), роботи суддею Павлоградського міського суду Дніпропетровської області, Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 04 липня 2001 року по 22 березня 2004 року (02 роки 08 місяців 19 днів), роботи суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з 23 березня 2004 року по 18 жовтня 2010 року (06 років 06 місяців 26 днів), роботи суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з 19 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2018 року (07 років 11 місяців 13 днів), суддею Третього апеляційного адміністративного суду з 02 жовтня 2018 року по 18 вересня 2023 року (04 роки 11 місяців 17 днів).

В рішенні Вищої ради правосуддя від 07.08.2023 року № 877/0/15-23 зазначено, що суддя Мельник В.В. набув достатній для відставки стаж роботи на день звернення до Ради із заявою про відставку, до якого входить період проходження строкової військової служби в Радянській Армії, а також період роботи у сфері права (3 роки), який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону № 1402-VIII (чинної на момент звільнення позивача з посади) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З прийняттям Закону України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону 2447-VIII, який набрав чинності 05 серпня 2018 року, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Пунктом 34 Роздіду XII «Перехідні положення» Закону № 1402 VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Виходячи з викладеного осуд першої інстанції вірно зазначив, на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді першої інстанції законодавством було визначено 3-річний стаж як необхідну умову для зайняття посади судді. Тому особа, яку призначають на посаду судді першої інстанції, претендувала на зарахування до суддівського стажу 3 років професійного стажу, який був підставою для зайняття відповідної посади.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 08.10.2020 року справа № 9901/537/19 , в якій зазначено, що системний аналіз статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави вважати, що у зв`язку з набранням чинності Законом № 2447-VIII, яким унесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII, у відповідності до якого позивач був звільнений з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, періоду проходження строкової військової служби, а також стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді /частина 6 статті 48 вказаного Закону/.

Пунктом 3 Розділу 1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2) встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Крім того, у постанові від 01.07.2014 року в справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР з 19 листопада 1986 року по 10 липня 1988 року (01 рік 07 місяців 22 дні), а також працював на посадах юрисконсульта, помічника адвоката з виконанням функцій заступника директора ТОВ Юридична фірма «Правекс» в період з 13 липня 1997 року по 04 лютого 1999 року (1 рік 06 місяців 22 дні), та на посаді заступника начальника управління начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції з 05.02.1999 року по 12.07.2000 року (1 рік 05 місяців 08 днів), тобто, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 26 років 10 місяців 07 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

В той же час з розрахунку страхового стажу та стажу судді «Форми РС-Право» наявного в матеріалах пенсійної справи № 89, страховий стаж позивача складає 35 років 04 місяці 24 дні, в тому числі стаж судді 22 роки 02 місяці 16 днів. Щомісячне довічне грошове утримання визначено у розмірі 54% суддівської винагороди.

Вказане свідчить про те, що відповідачем протиправно не було зараховано до стажу судді:

- строкову військову службу в Збройних силах СРСР з 19 листопада 1986 року по 10 липня 1988 року (01 рік 07 місяців 22 дні);

- роботу на посадах юрисконсульта, помічника адвоката з виконанням функцій заступника директора ТОВ Юридична фірма «Правекс» в період з 13 липня 1997 року по 04 лютого 1999 року (1 рік 06 місяців 22 дні), а також роботу на посаді заступника начальника управління начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції з 05.02.1999 року по 12.07.2000 року (1 рік 05 місяців 08 днів), всього 3 роки, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді трирічного стажу роботи у сфері права в період з 13 липня 1997 року по 12.07.2000 року, що передбачений ч.2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та періоду проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 19 листопада 1986 року по 10 липня 1988 року (01 рік 07 місяців 22 дні), що передбачено Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд першої інстанції вірно визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, що передбачено Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та трирічного стажу роботи у сфері права, що передбачений ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того суд першої інстанції вірно зауважив, що оскільки позивачем до пенсійного органу було надано всі необхідні документи, що підтверджують право на зарахування до стажу судді періоду проходження строкової військової служби та трирічного стажу роботи у сфері права, у відповідача відсутні дискреційні повноваження щодо вирішення питання про зарахування спірних періодів до суддівського стажу.

За таких обставин , з метою належного способу захисту прав та інтересів позивача у спірних відносинах суд першої інстанції вірно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу судді період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 19.11.1986 по 10.07.1988 року, а також період його роботи у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді з 13.07.1997 по 04.02.1999 на посаді юрисконсульта, помічника адвоката з виконанням функцій заступника директора ТОВ Юридична фірма «Правекс», з 05.02.1999 по 12.07.2000 на посаді заступника начальника управління начальника відділу державної виконавчої служби Павлоградського міського управління юстиції, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19.09.2023 року, на підставі довідки Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 року № 165, з урахуванням раніше виплачених сум.

Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи викладені, в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, яким при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними, а тому немає підстав для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

В повному обсязі постанова складена 19 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.А. Шальєва