Справа № 280/354/22
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/354/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщені суду в м. Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року (суддя Прасов О.О., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 01.06.2022 року) у адміністративній справі №280/354/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2021 року по 10.12.2021 року включно; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2021 року по 10.12.2021 року включно.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 року по 10.12.2021 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 року по 10.12.2021 року включно. Визначено спосіб виконання рішення: при нарахуванні ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 10.12.2021 включно Військовій частині НОМЕР_1 врахувати розмір середнього заробітку (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , виплачену заборгованість у сумі 4435 грн. 68 коп. на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №280/2745/21, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком (грошовим забезпеченням) ОСОБА_1 .

З рішенням суду першої інстанції не погодилась Військова частина НОМЕР_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказував, норми Кодексу законів про працю України до осіб, що проходять військову службу не застосовуються, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу Збройних сил України (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації і невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не повинні врегульовуватись КЗпПУ а положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. На відміну від Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», норми КЗпП України не регулюють питання проходження військової служби, норми оплати праці та порядок вирішення спорів щодо оплати праці не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб. Апелянт вказував, що військовослужбовці, у тому числі ОСОБА_1 не перебувають в трудових відносинах з обласним центром комплектування та соціальної підтримки та не укладають трудовий договір, відносини військовослужбовця є відносинами з державою у зв`язку з виконанням ним конституційного обов`язку. Апелянт вказував, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст. 117 КЗпП України передбачена за період в якому встановлено заборгованість із заробітної плати, після прийняття судового рішення, зобов`язання колишній роботодавців змінюються на зобов`язання виконати судове рішення на користь позивача та більше не застосовується зобов`язання виплатити заборгованість із заробітної плати чи компенсацію. Апелянт вказував, що положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачають такого виду відповідальності адміністрації установи, як не виплата спірного середнього заробітку за час затримки нарахування та здійснення виплат при звільненні. Апелянт вказував, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу 01.02.2021 року, позивач не скористався своїм правом на заявлення спору щодо виплати йому належним сум при звільненні, адже військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової установи. Апелянт вказував, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст. 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати, відсутнє право на отримання компенсації за затримку виплати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд першої інстанції вказував, що положення трудового законодавства (в тому числі й Кодексу законів про працю) не поширюються на правовідносини, що виникають при визначенні норм оплати грошового забезпечення військовослужбовців, порядку такого грошового забезпечення, оскільки такі врегульовані спеціальним законодавством. Разом із тим, спеціальне законодавство, яким визначено порядок, умови, склад, розміри грошового забезпечення поліцейських, не врегульовує відносини, що пов`язані із затримкою розрахунку при звільненні, відповідальності за затримку розрахунку при такому звільненні, відтак, в такому разі застосуванню підлягають положення Кодексу законів про працю України. Суд першої інстанції вказував, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №280/2745/21 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не проведення нарахування та виплати у період з 02.02.2016 по 01.02.2021 включно індексації грошового забезпечення; зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 02.02.2016 по 01.02.2021 включно. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 у справі №280/6309/21 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту; зобов`язано виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. ВЧ НОМЕР_1 сплатила 10.12.2021 року ОСОБА_1 4435 грн. 68 коп. на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №280/2745/21. Суд першої інстанції вказував, що При визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника. З метою захисту прав та інтересів позивача суд першої інстанції визнає протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 10.12.2021 включно, визначає спосіб виконання рішення: при нарахуванні ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2021 по 10.12.2021 включно Військовій частині НОМЕР_1 врахувати розмір середнього заробітку (грошового забезпечення), виплачену заборгованість у сумі 4435 грн. 68 коп. на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №280/2745/21, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком (грошовим забезпеченням) ОСОБА_1 .

Встановлено, що у витязі з наказу начальника 46 комендатури охорони та обслуговування (по стройовій частині) від 01.02.2021 року №19 зазначено: старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільненого командувача повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 21 січня 2021 № 4 з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) вважати, що справи та посаду здав, з 01 лютого 2021 року виключити зі списків особового складу частин та всіх видів забезпечення.

Відповідно до матеріалів, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2021 року у справі №280/2745/21 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 02.02.2016 року по 01.02.2021 року включно індексації грошового забезпечення та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.02.2016 року по 01.02.2021 року включно. Рішення набрало законної сили та виконане шляхом нарахування та виплати 10.12.2021 року ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у розмірі 4435,68 грн.

В матеріалах справи є рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №280/6309/21, яким визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Щодо рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №280/6309/21, позивач не вказує, що несвоєчасно таке рішення виконано, не виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №280/6309/21 залишено без змін. Рішення набрало законної сили.

Станом на час звернення ОСОБА_1 з позовом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2021 року по 10.12.2021 року включно, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №280/6309/21 не набрало законної сили, перебувало у процесі оскарження та у Військової частини НОМЕР_1 не настав обв`язок здійснити виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Проте, Військовою частиною НОМЕР_1 виконано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №280/6309/21, фактична виплата коштів ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.02.2016 року по 01.02.2021 року включно, відбулась 10.12.2021 року, що підтверджує ОСОБА_1 випискою по картці від 10.12.2021 року.

Позивач погоджується, що Військовою частиною НОМЕР_1 виконано рішення суду добровільно, після набрання рішенням законної сили та сплачено йому належні кошти. Проте, позивач вважає, що разом з виплатою індексації має бути сплачена компенсація за час затримки виплати заробітної плати.

Не встановлено, що позивач звертався до Військової частини НОМЕР_1 з заявою про нарахування йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно довідки від 20.12.2022 року № 350/172/40/350/ФЕС про доходи ОСОБА_1 середньомісячна сума грошового забезпечення за два місяці перед звільненням нарахована за 62 днів у розмірі 15243,55 грн. (місячне грошове забезпечення), середньоденний розмір грошового забезпечення 491,73 грн.

Згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця та підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що встановлює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, а тому щодо них мають застосуватися положення Кодексу законів про працю України.

Отже, при вирішенні питання про виплату компенсації за час затримки розрахунку, слід керуватись загальними нормами Кодексу законів про працю України.

Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Нормою статті 117 вищевказаного Кодексу передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, установи, органу. Під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.

Для виплати роботодавцем, у даному випадку Військовою частиною, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме, затримки виплати індексації грошового забезпечення, на час звільнення ОСОБА_1 зі служби повинен був існувати спір щодо суми розрахунку або виплати/невиплати зобов`язання. Тобто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні може бути виплачений у разі коли при розрахунку існував спір про належність виплати грошової компенсації.

На час звільнення ОСОБА_1 зі служби, спору щодо виплати або не виплати йому індексації грошового забезпечення, не було. Такий спір ініційований та виник зверненням позивача до суду.

ОСОБА_1 звільнено із військової служби 01.02.2021 року, з ним проведено остаточний розрахунок. З позовом про зобов`язання виплатити йому недоплачені суми звернувся після свого звільнення у 05.04.2021 року. Встановлено, що рішенням суду зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 02.02.2016 року по 01.02.2021 року включно. Остаточно рішення набрало законної сили 30.10.2021 року, та виконане 10.12.2021 року. Тобто, спірною сума стала з моменту звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про виплату недоплаченої індексації грошового забезпечення.

Обов`язок виплатити ОСОБА_1 недотриману суму грошового забезпечення, виник з моменту набрання судовим рішенням законної сили 30.10.2021 року, з цього моменту сама заборгованості по розрахунку перед позивачем перестала бути спірною, стала не оспорюванню сумою належною до виплати.

Встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 добровільно виплатила належну суму індексації 10.12.2021 року, тобто вина відповідача в несвоєчасній виплаті належних сум настає з 30.10.2021 року по 10.12.2021 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні варто враховувати деякі чинники, зокрема, наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 Кодексу. Необхідно брати до уваги наявність чи відсутність вини відповідача у затримці розрахунку при звільненні, дату коли сума перестала бути оспорюванню та набула статусу остаточної до виплатити.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17. Велика Палата Верховного Суду вказувала, що якщо компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що сума індексації грошового забезпечення позивача перестала бути спірною та стала недоплаченою сумою розрахунку при звільненні 30.10.2021 року, з набранням законної сили рішенням суду. Військова частина як боржник та особа, яка повинна понести відповідальність за несвоєчасний розрахунок, здійснила виплату 10.12.2021 року. Слід казати про відповідальність роботодавця у межах статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Відповідно абз. 3 п. 2, п. 5, п. 8 до Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи набрання судовим рішенням законної сили, тобто дати коли сума перестала бути оспорюванню 30.10.2021 року, та дату остаточного розрахунку з позивачем 10.12.2021 року, час затримки остаточного розрахунку складає 40 днів. Згідно довідки від 20.12.2022 року № 350/172/40/350/ФЕС про суму грошового забезпечення ОСОБА_1 середньоденна сума грошового забезпечення складає 491,73 грн. (30487,10 грн. / 62 = 491,73 грн). Враховуючи вищевикладене, час затримки розрахунку складає 40 днів.

40 днів затримки х 491,73 грн., що є середньоденною сумою грошового забезпечення = 19669,20 грн.

Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про наявність спору щодо невиплати позивачу належних сум з 01.02.2021 року та наявність тривалої затримки розрахунку.

Розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, можливо зменшити з огляду на розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сума компенсації за затримку розрахунку не може бути більшої ніж був розмір самої недоплаченої виплати при звільненні, у даному випадку індексації грошового забезпечення.

Суд першої інстанції вірно вказує, що при визначенні суми компенсації за затримку виплати особі доходу слід врахувати розмір середнього заробітку (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , виплачену заборгованість у сумі 4435,68 грн. та істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком (грошовим забезпеченням).

Слід визначати суму компенсації за затримку розрахунку виходячи з співмірності сум та часу зволікання відповідача у виплаті належних позивачу сум. Слід стягнути на користь позивача 4435,68 грн., як суму рівну сумі несвоєчасно виплаченої індексації грошового забезпечення. При визначенні суми середнього заробітку за час затримки при звільненні слід враховувати співмірність суми невиплаченої заборгованості, обставини затримки виплати, слід враховувати справедливість та пропорційність.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 31.03.2020 року у справі №540/1244/19, від 04.09.2020 року у справі № 260/348/19, від 15.10.2020 року у справі № 520/80/20, від 29.03.2023 року у справі № 120/9475/21-а.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд стягує судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

При поданні позову ОСОБА_1 судовий збір не сплачував.

Не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб`єктом владних повноважень у разі часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2022 року у адміністративній справі №280/354/22 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.10.2021 по 10.12.2021 включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.10.2021 року по 10.12.2021 року включно у розмірі 4435,68 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко