Справа № 607/16250/24
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2024 Справа №607/16250/24 Провадження №2-а/607/336/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лобач М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу ТОР рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сукар Тараса Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2024 позивач ОСОБА_1 поштовим зв`язком через АТ УКРПОШТА звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу ТОР рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сукар Т.Я., в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2576303 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 10.07.2024 постановою інспектора поліції Управління патрульної поліції в Тернопільській області Сукара Т.Я. серія ЕНА № 2576303 в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Позивач вважає, що дана постанова була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою, оскільки під час винесення постанови відповідач не розібрався із ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи, так як він жодних правил дорожнього руху не порушував. Відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена відповідними доказами та лише після доведення якої відповідач мав право притягати його до відповідальності. Водночас, будь які докази його вини відсутні, а отже відсутня й суб`єктивна сторона і відповідно склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене на думку позивача спірна постанова є незаконною, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

06.02.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього. Представник відповідача вказує, що 10.07.2024 о 11 год. 18 хв. на номер служби «102» зателефонував громадянин та повідомив про те, що по вул. Шептицького у м. Тернополі біля «Барбареско» автомобіль марки SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 припаркований із порушенням ПДР, не може проїхати автобус № 20. Повідомляє водій даного автобуса. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено автомобіль SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований на проїжджій частині дороги у такий спосіб, що унеможливило рух інших транспортних засобів в попутньому напрямку. Встановлено, що водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_1 , 1976 року народження. Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксований факт порушення, а саме як транспортний засіб, зупинку якого здійснив позивач, припаркований безпосередньо на проїжджій частині дороги у такий спосіб, що унеможливило проїзд іншого транспортного засобу, чим створює суттєву перешкоду для виїзду/заїзду з неї іншим транспортним засобам, а також пояснення позивача про те, що відійшов лиш ненадовго, проте жодним чином не заперечував факт зупинки транспортного засобу. При цьому інспекторами позивачу було роз`яснено адміністративне правопорушення, яке він вчинив. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що він здійснив зупинки транспортного засобу по вул. Шептицького у м. Тернополі біля «Барбареско», оскільки його знайомі працівники Водоканалу далі по вулиці рили траншею та встановили тимчасовий знак про заборону руху по даній ділянці дороги, а він у свою чергу хотів їм допомогти та перекрив рух своїм транспортним засобом, хоча це мали зробити працівники поліції.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Крім того, позивач ОСОБА_1 у судових дебатах заявив клопотання про виклик та допит свідка, зокрема працівника водоканалу.

Протокольною ухвалою суду від 23.09.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик та допит свідка судом відмовлено.

Відмовляючи у задоволені клопотання позивача про виклик та допит свідка суд виходив із того, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Поряд з цим, за змістом п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За приписами частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина друга статті 72 КАС України).

Нормами частини першої статті 65 КАС України визначено, що як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Відповідно до частини другої вказаної статті свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Згідно із частинами першою-другої статті 92 КАС України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

Системний аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що для вирішення питання щодо наявності підстав для виклику свідка суду підлягають перевірці два критерії: процесуальний та матеріальний.

Процесуальний критерій полягає у перевірці поданої до суду заяви на виконання стороною вимог норм КАС України щодо порядку, строків, та дотримання форми та вимог щодо такого виду заяви.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 92 КАС України, заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання у справі.

Як вбачається з ухвали про відкриття провадження у справі від 20.08.2024, дану справу призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

Таким чином, позивач повинен був подати клопотання про виклик та допит свідка разом із позовною заявою, або ж до початку першого судового засідання у справі.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про виклик та допит свідка у судових дебатах, тобто з процесуальним порушенням порядку та строків подання такого клопотання визначених КАС України, а тому у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик та допит свідка судом було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що 10.07.2024 о 11 год. 18 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , яке зареєстроване за № 148699464, про те, що біля «Барбареско» автомобіль марки Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 припаркований із порушенням ПДР, не може проїхати автобус № 20. Повідомляє водій даного автобуса. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено автомобіль SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого здійснив стоянку, що суттєво перешкоджала руху транспортних засобів в попутному напрямку. Вказане слідує із витягу з бази даних ІПНП від 10.07.2024.

10.07.2024 інспектором 1 взводу ТОР рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сукар Т.Я. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2576303, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.07.2024 о 11 год. 36 хв. в м. Тернопіль по вул. Шептицького, 4, водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 на проїзній частині та створював перешкоду для проїзду в попутному напрямку, чим порушив п. 15.9 ПДР України порушення правил зупинки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС Українизавданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАПрозглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 2 ст. 33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з п п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, у п. 7 спірної постанови серії ЕНА № 2576303 від 10.07.2024 вказано, що до постанови додається відео з нк 472389.

Відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери інспектора поліції.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 10.07.2024 о 11 год. 36 хв. в м. Тернопіль по вул. Шептицького, 4, здійснив стоянку транспортного засобу марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 на проїзній частині та створював перешкоду для проїзду в попутному напрямку, чим порушив п. 15.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Частина 3 ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність в тому числі за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

За змістом пункту п. 15.10 д ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до пунктів 15.1 - 15.3 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Оглядом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції долученого представником відповідача до матеріалів справи встановлено, що 10.07.2024 працівниками поліції було здійснено виїзд на виклик, що надійшов на лінію «102» від водія маршрутки, який повідомив, що транспортний засіб марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 припаркований таким чином, що робить неможливим рух маршрутки. На місці події, працівниками поліції виявлено заявника водія маршрутного таксі та транспортний засіб марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив стоянку біля лівого краю проїзної частини по вул. Шептицького, м. Тернопіль поблизу кафе «Барбареско», внаслідок чого маршрутне таксі було позбавлене можливості продовжувати рух по проїзній частині по вул. Шептицького.

Зазначене підтверджує обставини зазначені в постанові серії ЕНА № 2576303 від 10.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Поряд з цим, здійснення позивачем ОСОБА_1 саме стоянки підтверджується тим, що згідно з пунктом 1.10 ПДР України стоянка, це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Як вбачається із витягу з бази даних ІПНП від 10.07.2024 повідомлення від водія маршрутного таксі про паркування транспортного засобу марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 біля кафе «Барбареско», яке робить неможливим рух інших транспортних засобів надійшло на лінію «102» о 10.07.2024 о 11 год. 18 хв., при цьому відповідно до відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, по прибуттю працівників поліції на місце події о 11 год. 30 хв. транспортний засіб марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 , все ще був припаркований по вул. Шептицького, м. Тернопіль поблизу кафе «Барбареско». Відтак припинення руху транспортного засобу марки SKODA ОСТАVIA д.н.з. НОМЕР_1 було здійснено на час більший ніж 5 хвилин, що свідчить про те, що позивачем ОСОБА_1 вчинено було саме стоянку транспортного засобу.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що помилкове зазначення в постанові порушення «п.15.9 ПДР України» не є підставою для скасування спірної постанови серії ЕНА № 2576303 від 10.07.2024, оскільки фабула правопорушення викладена наступним чином: «водій ОСОБА_1 здійснив стоянку на проїзній частині та створював перешкоду для проїзду в попутному напрямку», що відповідає диспозиції ч. 3 ст. 122 КУпАП згідно якої передбачено відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

З приводу тверджень позивача ОСОБА_1 , що він здійснив зупинку транспортного засобу, з метою допомогти працівникам Водоканалу, які встановили тимчасовий знак про заборону руху по даній ділянці дороги, то суд такі до уваги не бере, оскільки судом не встановлено наявності у ОСОБА_1 повноважень, здійснювати організацію дорожнього руху та перекривати рух транспортним засобом. Більше того, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, після того, як ОСОБА_1 перемістив свій автомобіль, інші транспортні засоби безперешкодно продовжили рух по вул. Шептицького, м. Тернопіль, що спростовує доводи позивача про встановлення на даній ділянці дороги тимчасового знаку про заборону руху.

Таким чином судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме, стоянка транспортного засобу, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт наявності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 680 грн відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції не має, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2576303 від 10.07.2024 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Окрім цього, з приводу пред`явлення позову до інспектора 1 взводу ТОР рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сукар Т.Я. суд зауважує, що останній є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, належним відповідачем у справах про оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки з задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 взводу ТОР рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сукар Тараса Ярославовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2576303 від 10.07.2024, відмовити.

Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складене та підписане 23.09.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Відповідач: інспектор 1 взводу ТОР рота УПП бат. Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Сукар Тарас Ярославович, адреса місця праці: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль.

Головуючий суддяН. Р. Кунець