Справа № 600/255/23-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/255/23-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

18 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2023 року Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 378319,55 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.09.2023 адміністративний позов задоволено повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що згідно з даними ГУ ДПС у Житомирській області станом на дату подання позовної заяви до суду за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 378319,55 грн, який на день звернення до суду є узгодженим, проте не сплаченим.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 378319,55 грн, що нарахована на підставі: податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №0-2412 від 12.06.2018 на суму 61704,00 грн; податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №0-2412 від 31.05.2019 на суму 110405,62 грн; податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №0-2412 від 04.06.2020 на суму 72864,31 грн; податкового повідомлення-рішення (форма «Ф») №0-2412 від 21.04.2021 на суму 133345,62 грн.

У зв`язку з наявністю податкової заборгованості відповідачу було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 13.02.2018 №1902-17 на суму 56611,32 грн.

Крім того, вказана заборгованість відповідача підтверджується розрахунком заборгованості та інтегрованою карткою платника податку, відповідно до яких за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 378319,55 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку суму податкового боргу не сплатив, Головне управління ДПС у Житомирській області звернулось до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина.

У силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-17 (далі - ПК України).

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

При цьому, згідно з п.14.1.175 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податку набуває статусу податкового боргу з моменту його узгодження та несплати у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015, викладено у новій редакції ст.266 Податкового кодексу України, якою запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.2 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Водночас відповідно до пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України).

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПКУ).

Водночас згідно з п.п. 37.3.4 п. 37.3 ст. 37 ПКУ підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є, зокрема, скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Так, судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість на загальну суму 378319,55 грн, нарахована на підставі податкових повідомлень-рішень (форма «Ф») №0-2412 від 12.06.2018 на суму 61704,00 грн, (форма «Ф») №0-2412 від 31.05.2019 на суму 110405,62 грн, (форма «Ф») №0-2412 від 04.06.2020 на суму 72864,31 грн, (форма «Ф») №0-2412 від 21.04.2021 на суму 133345,62 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний податковий борг виник у зв`язку із несплатою податку на нерухомість, оскільки у власності ОСОБА_1 знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 4588 кв.м, за яку відповідач не сплачує податок на нерухомість.

Надалі було з`ясовано, що приватний нотаріус ОСОБА_2 при реєстрації права власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав припустилася помилки, вказавши площу квартири 4588 кв.м, замість 45,88 кв.м, та зареєструвала її за ОСОБА_1 .

При цьому, 06.03.2024 приватний нотаріус ОСОБА_2 виправила допущену помилку в Державному реєстрі речових прав, вказавши правильну площу квартири 45,88 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (індексний номер витягу: 368659952) від 06.03.2024, копію якого долучено до апеляційної скарги.

Крім цього, на підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач надав копії технічного паспорта на квартиру.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленого КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради станом на 16.06.2014 (інвентаризаційна справа №9647), загальна площа вказаної квартири складає 45,88 кв.м.

З матеріалів справи випливає, що право власності на об`єкт нерухомості, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за відповідачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_3 , закріплено за відповідачем свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (спадкова справа № 09/2013, зареєстровано в реєстрі за №828 від 23.06.2014).

Водночас колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги доводи позивача щодо того, що станом на дату подання позовної заяви до суду за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 378319,55 грн, який на день звернення до суду є узгодженим, проте не сплаченим, а отже підлягає стягненню з відповідача, посилаючись на таке.

Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7.3 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, про вказану обставину щодо допущення помилки в Державному реєстрі речових прав було повідомлено ГУ ДПС у Житомирській області та ГУ ДПС у Чернівецькій області шляхом написання відповідних заяв про здійснення коригування (виправлення) в інтегрованій картці платника податку та приведення відомостей у відповідність, а саме відкликання в ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу з податку на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1

05.04.2024 у відповідь ГУ ДПС у Чернівецькій області листом №5506/6/24-13-24-12 від 29.03.2024 повідомило відповідача, що внаслідок подання платником 12.02.2024 підтверджувальних документів щодо об`єкта оподаткування, а саме квартири, загальною площею 45,88 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , ГУ ДПС у Чернівецькій області відкликано (скасовано) податкові повідомлення-рішення: № 0-2412 від 12.06.2018 р. на суму 61704,00 грн; № 0-2412 від 31.05.2019 р. на суму 110405,62 грн; № 0-2412 від 04.06.2020 р. на суму 72864,31 грн; № 0-2412 від 21.04.2021 р. на суму 133345,62 грн.

Додатково ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомило, що лист щодо відкликання (скасування) податкових-повідомлень рішень № 0-2412 від 12.06.2018 р. на суму 61704,00 грн; № 0-2412 від 31.05.2019 р. на суму 110405,62 грн було направлено до ГУ ДПС у Житомирській області.

Відтак згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач надав належні докази відсутності за ним заборгованості, зокрема, лист ГУ ДПС у Чернівецькій області №5506/6/24-13-24-12 від 29.03.2024, яким відкликано (скасовано) податкові-повідомлення рішення № 0-2412 від 12.06.2018 р. на суму 61704,00 грн; № 0-2412 від 31.05.2019 р. на суму 110405,62 грн; № 0-2412 від 04.06.2020 р. на суму 72864,31 грн; № 0-2412 від 21.04.2021 р. на суму 133345,62 грн, суд вважає, що вимоги позивача не є обґрунтованими, не відповідають обставинам і наявним матеріалам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду - скасуванню.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Житомирській області про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.