Справа № 140/34536/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/34536/23 пров. № А/857/6273/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку суддею Воліндер Ф. А.) у справі № 140/26528/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Волинської митниці про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (далі ТзОВ «777 Трейдінг Груп») звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.08.2023 № UA205050/2023/000483/2.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що митниця не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 28 серпня 2023 року № UA205050/2023/000483/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь ТзОВ «777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Волинська митниця, яка вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме: вартість товару згідно інвойсу від 14.08.2023 № 10230597 не відповідає сумі оплати згідно платіжної інструкції від 23.08.2023 № 25; окрім того, декларантом не надано транспортних (перевізних) документів. Надана калькуляція транспортних витрат, проте не надано документів, які б підтверджували суму даних витрат.

Вважає, що вказані розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів, слугували беззаперечною підставою для витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули.

Зазначає, що за МД № 23UA83U0 від 28.08.2023 відбулося автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.

Також зазначає, що неподання позивачем витребуваних документів, зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості.

Крім того зазначає, що митницею у відповідності до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі. При цьому, звертає увагу, що чинним митним законодавством не визначено алгоритму їх проведення та документального підтвердження.

Звертає увагу, що визначення митної вартості товару Волинською митницею здійснено відповідно до статей 49 - 64 Митного кодексу України, цінової інформації, наявної у митного органу, а прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару є законним та обґрунтованим.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, між ТзОВ «777 ТРЕЙДІНГ ГРУП» (покупець) та «Womy equipment supply B.V.» (Нідерланди) (продавець) укладено 08.08.2023 зовнішньоекономічний контракт № 08082023, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити і передати у власність покупця товар - транспортні засоби, а саме: автобуси VDL Ambassador SB 200 vin № НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_2 , vin № НОМЕР_3 , vin № НОМЕР_4 , vin № НОМЕР_5 , а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, визначених контрактом. Загальна сума контракту становить 30 000 євро, а ціна однієї одинці товару 6000 євро. Умови поставки і вантажовідправник обговорюється додатково у товаросупровідних документах, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2010 року. Оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця шляхом оплати з розрахункового рахунку покупця. Форма оплати - передоплата.

На виконання умов контракту № 08082023 від 08.08.2023 продавець «Womy equipment supply B. V.» надав покупцю рахунок-фактуру (інвойс) № 10230597 від 14.08.2023 на оплату товару - транспортного засобу (автобуса) VDL Ambassador 200 з ідентифікаційним номером (vin) № НОМЕР_1 на суму 6000 євро.

Оплата за товар відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № 10230597 від 14.08.2023 була здійснена покупцем на рахунок продавця згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 25 від 23.08.2023 на загальну суму 12 000,00 євро (за два транспортні засоби).

Згідно рахунку-фактури (інвойсу) № 10230597 від 14.08.2023, з посиланням на контракт № 08082023 від 08.08.2023, поставка транспортного засобу здійснюється на умовах поставки EXW Zevenbergen (Нідерланди), що відповідно до Інкотермс в редакції 2010 року означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він наддасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори. Тобто всі додаткові витрати покладаються на покупця, які включаються до митної вартості, а тому повинні бути належним чином підтвердженні.

28.08.2023 декларантом позивача в порядку електронного декларування подано до Волинської митниці митну декларацію № 23UA83U0 з описом товару «Автобус міський, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BERKHOF модель згідно з довідником - AMBASSADOR 200 - (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 , включаючи водія, загальна к-сть сидячих - 40 місць, загальна к-сть стоячих - 43 місця, для людей з обмеженими можливостями - 1 місце, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна - дизель - робочий об`єм циліндрів двигуна 6693 см куб., номер двигуна невизначений, потужність - 160 kw, колісна формула - 4х2, календарний рік виготовлення 2008, модельний рік виготовлення - 2008. Країна виробництва - (NL). Торгівельна марка «VDL»», де в графі 42 МД вказано ціну транспортного засобу у розмірі 6000,00 євро. У графі 45 зазначено митну вартість товару з урахуванням витрат на транспортування в сумі 267 030,60 грн (еквівалентно 6759,40 євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товару та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: зовнішньоекономічний контракт № 08082023 від 08.08.2023; рахунок-фактуру (інвойс) №10230597 від 14.08.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № AF01168201 від 17.08.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 31.07.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 16.08.2023; платіжну інструкцію в іноземній валюті № 25 від 23.08.2023; калькуляцію транспортних витрат від 28.08.2023; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 561 від 28.08.2023; копію митної декларації країни відправлення MRN № MRN23NLLLDH26AEA4WD56 від 16.08.2023; договір про надання послуг митного брокера № 24/01 від 24.01.2022; довідку № 280823069 від 28.08.2023; фото від 28.08.2023.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митниця у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, в електронному повідомленні 28.08.2023 декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропонувала подати такі документи: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 4) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

Заявою від 28.08.2023 декларант позивача повідомив, що інші додаткові документи надаватися не будуть.

28.08.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000483/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2023/033268.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 28.08.2023 № UA205050/2023/000483/2 зазначено, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: вартість товару згідно інвойсу від 14.08.2023 №10230597 не відповідає сумі оплати згідно платіжної інструкції від 23.08.2023 №25. Окрім того, декларантом не надано транспортних (перевізних) документів. Надана калькуляція транспортних витрат, проте не надано документів, які б підтверджували суму даних витрат.

Декларанту було запропоновано в 10-денний термін надати документи, які зазначені у повідомленні митного органу.

У зв`язку з тим, що декларант відмовився надати додаткові документи для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, рівень митної вартості становить 8800 євро - за МД від 10.05.2022 № UA205050/2022/026109.

Декларанту запропоновано звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Товар було випущено у вільний обіг за МД № 23UA19U8 від 29.08.2023 з наданням гарантій, передбачених ч. 7 ст. 55 МК України.

Судом також встановлено, що позивач відповідно до частини восьмої статті 55 МК України звернувся до Волинської митниці з листом (зареєстровано за вх. № 28554/7.3-15 від 19.09.2023), в якому просив прийняти рішення про визначення митної вартості товару у відповідності до частини дев`ятої статті 55 МК України за ціною контракту, надавши додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, зокрема, договір про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023, акт прийому передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023.

Листом від 25.09.2023 № 7.3-15/11740 відповідач повідомив, що у заяві вх. №28554/7.3-15 від 19.09.2023 вказано, що на підтвердження витрат на транспортування надається договір про надання послуг № 01/08 від 01.08.2023 та акт прийому передачі № 28/08 від 28.08.2023, однак вищевказані документи не надано. У додатках до заяви позивач надав договір про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 та акт прийому передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023. Враховуючи наведене, рішення про визначення митної вартості № UA205050/2023/000483/2 від 28.08.2023 не підлягає скасуванню.

Надалі позивач у відповідь на лист відповідача від 25.09.2023 № 7.3-15/11740, в доповнення, зокрема, на лист № 28554/7.3-15 від 19.09.2023, керуючись частиною 8 статті 55 МК України, направив відповідачу листом від 30.10.2023 повідомлення, яким повторно надав договір про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 та акт прийому передачі № 31/08 від 31.08.2023 до цього договору, пояснивши, що в супровідному листі (вх. Волинської митниці № 28554/7.3-15 від 19.09.2023) товариством допущена описка в номері і даті договору та акту. Також позивач додав лист відправника (продавця) товару від 30.10.2023, у якому продавець товару «Womy equipment supply B. V.» підтвердив, що відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 25 від 23.08.2023 здійснена оплата за транспортні засоби vin № НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_3 , а відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 26 від 29.08.2023 здійснена оплата за транспортні засоби vin № НОМЕР_2 , vin № НОМЕР_4 , vin № НОМЕР_5 . Відтак, продавець підтвердив, що договір сплачено повністю. Зауважень та претензій до ТОВ «777 Трейдінг груп» немає.

З урахуванням наведеного позивач просив прийняти рішення про визнання митної вартості товару у відповідності до частини дев`ятої статті 55 МК України на підставі наданих додаткових документів.

Позивач, не погоджуючись із рішенням митного органу про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, зокрема, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Відповідно до частин першої, другої, восьмої - одинадцятої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

А стаття 53 МК України регулює перелік та порядок подачі документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, відповідно до приписів цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За змістом цих норм митний орган може витребувати від декларанта додаткові документи лише у разі, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, є ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому митний орган повинен вказати конкретні факти та обставини, які викликали такі сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки цих відомостей та вказати перелік документів, які необхідно надати для усунення цих сумнівів чи розбіжностей.

Якщо наданих відомостей недостатньо для підтвердження задекларованої митної вартості товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити ці складові та які документи необхідно подати для підтвердження відповідних складових.

Разом з тим відсутність у рішеннях про коригування митної вартості товарів підтверджень того, що надані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи викликають сумнів у достовірності поданої інформації, та які документи повинні це підтвердити чи спростувати, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.

Водночас витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу методу значення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Зокрема, надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд вірно зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Так, декларант позивача подав такі документи: зовнішньоекономічний контракт №08082023 від 08.08.2023; рахунок-фактуру (інвойс) №10230597 від 14.08.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № AF01168201 від 17.08.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 від 31.07.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 16.08.2023; платіжну інструкцію в іноземній валюті № 25 від 23.08.2023; калькуляцію транспортних витрат від 28.08.2023; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №561 від 28.08.2023; копію митної декларації країни відправлення MRN №MRN23NLLLDH26AEA4WD56 від 16.08.2023; договір про надання послуг митного брокера № 24/01 від 24.01.2022; довідку № 280823069 від 28.08.2023; фото від 28.08.2023.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Зокрема, Контрактом № 08082023 від 08.08.2023 визначено, що загальна сума контракту становить 30 000 євро, а ціна однієї одинці товару 6000 євро.

Згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) від № 10230597 від 14.08.2023 вартість товару (автобуса VDL Ambassador 200 з ідент. номером (vin) № НОМЕР_1 ) становить 6000,00 євро, що узгоджується з умовами контракту.

Ціна товару в рахунку-фактурі № 10230597 від 14.08.2023 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № 23UA83U0 від 28.08.2023.

Проте, митний орган в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 28.08.2023 № UA205050/2023/000483/2 встановив розбіжності у поданих документах, а саме: вартість товару згідно інвойсу від 14.08.2023 № 10230597 не відповідає сумі оплати згідно платіжної інструкції від 23.08.2023 № 25. Окрім того, декларантом не надано транспортних (перевізних) документів. Надана калькуляція транспортних витрат, проте не надано документів, які б підтверджували суму даних витрат.

З цього приводу суд вірно зазначив, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Тобто, банківський платіжний документ, якщо оплата здійснена, є основним документом, що підтверджує ціну товару, що є однією зі складових митної вартості товару.

Суд вірно зазначив, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах (інвойсах). Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Водночас банківський платіжний документ підтверджує лише факт оплати за придбаний товар (-и). При цьому, сума оплати може не відповідати фактурній вартості, оскільки може підтверджувати також оплату за інші товари, які підлягають розмитненню за іншими інвойсами.

У цьому випадку до МД № 23UA83U0 від 28.08.2023 декларант додав платіжну інструкцію в іноземній валюті № 25 від 23.08.2023 на загальну суму 12 000,00 євро, де у графі 70 «Призначення платежу» цього банківського платіжного документа є лише посилання на контракт № 08082023 від 08.08.2023, загальна сума якого становить 30 000,00 євро.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду, що відсутність у цьому платіжному документі інформації про інвойс (-и), на виконання якого (яких) здійснено оплату за товар (-и) не може слугувати підставою ставити під сумнів вартість за одиницю товару, оскільки остання відповідно до пункту 2 контракту № 08082023 від 08.08.2023 становить 6000 євро за одиницю товару.

Відтак, вартість товару згідно інвойсу від 14.08.2023 № 10230597, яка не відповідає сумі оплати згідно платіжної інструкції від 23.08.2023 № 25, не може вважатися розбіжністю у поданих документах, оскільки вартість за одиницю товару чітко обумовлена умовами контракту № 08082023 від 08.08.2023.

До витрат, понесених покупцем, відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України належать витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Такі витрати є складовою митної вартості.

За обставин цієї справи, позивач поніс витрати з перевезення товару від місця передачі товару перевізнику з м. Zevenbergen (Нідерланди) до кордону України, що відповідає умовам поставки EXW (що й зазначено у графі 20 митної декларації № 23UA83U0 від 28.08.2023).

На підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару до МД №23UA83U0 від 28.08.2023 декларантом додана калькуляція витрат по доставці автобуса VDL Ambassador SB 200, vin № НОМЕР_1 від 28.08.2023, відповідно до якої витрати по доставці автобуса за маршрутом Zevenbergen (Нідерланди) Ягодин (Україна) становлять 30 000,00 грн, в тому числі: витрати на ПМП 22 000,00 грн; дохід та нарахування на дохід водія 6200,00 грн; інші витрати 1800,00 грн. Відповідно до цієї калькуляції страхування за рахунок ТОВ «777 Трейдінг груп» не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.

Суд також вірно зазначив, що інформація, що міститься у калькуляції витрат по доставці автобуса від 28.08.2023 в розмірі 30 000,00 грн дає можливість ідентифікувати товар, що транспортувався. Тобто, ця калькуляція містить числове значення витрат щодо транспортування товару до кордону України в розмірі 30 000,00 грн. Вказані транспортні витрати були включені до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Таким чином суд, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму за транспортування товару.

Крім того, положення пункту шостого частини другої статті 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником документи є допустимими доказами розміру таких витрат.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, затвердженої постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 815/2501/18, від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про помилковість та безпідставність висновків відповідача, що відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до частини десятої статті 58 МК України є складовою митної вартості.

З наведеного слідує, що визначена у митній декларації № 23UA83U0 від 28.08.2023 митна вартість товару у розмірі 6759,40 євро (еквівалентно 267 030,60 грн), включає вартість товару (237 030,60 грн) і вартість витрат на транспортування до кордону України (30 000,00 грн), та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.

Вказані документи надані Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації №23UA83U0 від 28.08.2023.

Відтак, у відповідача були відсутні підстави для витребування інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару, оскільки такі були надані декларантом позивача при митному оформленні імпортованого товару.

Доказів перебування позивача у договірних відносинах з третіми особами, крім продавця, матеріали справи не містять. Будь яких посередницьких та комісійних договорів із третіми особами ТОВ «777 Трейдінг груп» ні з ким не укладало, щодо придбання вказаного товару, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця не оплачувалось. Як зазначено у вищенаведеній калькуляції, витрати на страхування за рахунок ТОВ «777 Трейдінг груп» не здійснювалися, тому такі документи безпідставно вимагались у декларанта.

Суд також вірно зазначив про безпідставність вимоги митного органу надати висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки відповідач не вказав, яким чином такі висновки нададуть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Витребувавши виписку з бухгалтерської документації, митний орган не зазначив, які саме відомості вона має підтвердити, у зв`язку із якими недоліками у документах вимагаються та яким чином може усунути виниклі сумніви. Слід зауважити, що запитувані документи за своєю суттю не мають жодного стосунку до вищезгаданих сумнівів митного органу у правильності визначення декларантом митної вартості товару. Таким чином, вимога про надання виписки з бухгалтерської документації є необґрунтованою.

Крім того, позивач відповідно до частини восьмої статті 55 МК України звернувся до Волинської митниці з листом (зареєстровано за вх. № 28554/7.3-15 від 19.09.2023), в якому просив прийняти рішення про визначення митної вартості товару у відповідності до частини дев`ятої статті 55 МК України за ціною контракту, надавши додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, зокрема, договір про надання послуг №15/08 від 15.08.2023, акт прийому-передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023, а також додав платіжну інструкцію в іноземній валюті № 26 від 29.08.2023 на суму 18 000,00 євро, яка, з урахуванням платіжної інструкції в іноземній валюті № 26 від 29.08.2023 на суму 12 000,00 євро, підтверджує повну оплату за контрактом № 08082023 від 08.08.2023 і спростовує будь-які сумніви митного органу.

Однак митний орган листом від 25.09.2023 № 7.3-15/11740 повідомив, що у заяві вх. №28554/7.3-15 від 19.09.2023 вказано, що для підтвердження витрат на транспортування надається договір про надання послуг № 01/08 від 01.08.2023 та акт прийому-передачі №28/08 від 28.08.2023, однак вищевказані документи не надано. У додатках до заяви позивачем надано договір про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 та акт прийому передачі №31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023. Враховуючи вищенаведене, відмовив у скасуванні рішення про визначення митної вартості від 28.08.2023 № UA205050/2023/000483/2.

Відтак, суд дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно не взяв до уваги договір про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 та акт прийому-передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023, оскільки такі документи підтверджують взаємовідносини позивача з перевізником товару та вартість транспортування товару, яка узгоджується із вартістю, яка зазначена у згаданій калькуляції.

Відповідно до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023, укладеного між ТОВ «777 Трейдінг груп» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець), замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги з транспортування автобусів VDL з ідентифікаційним номером vin № НОМЕР_1 власним ходом (надалі вантаж), з місця знаходження вантажу за адресою: Zevenbergen (Нідерланди) до пункту його призначення за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 151, Волинська область, Україна. Актом прийому-передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 підтверджено вартість транспортування вказаного автобуса, зокрема за вказаним маршрутом до митного кордону України у сумі 30 000,00 грн, що відповідає вартості транспортування даного товару, яка зазначена у калькуляції від 28.08.2023.

Судом також враховано, що акт прийому-передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 складений 31.08.2023, а тому до митного оформлення 28.08.2023 не був наданий у зв`язку з його відсутністю.

Вказані транспортні (перевізні) документи, а саме: договір про надання послуг №15/08 від 15.08.2023 та акт прийому-передачі № 31/08 від 31.08.2023 до договору про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 додатково підтверджують вартість транспортування саме автобуса VDL Ambassador SB 200, vin № НОМЕР_1 , однак безпідставно не враховані митним органом. Допущена товариством в супровідному листі (вх. Волинської митниці № 28554/7.3-15 від 19.09.2023) описка в номері і даті договору та акту не є обґрунтованою підставою для відмови у скасуванні оскаржуваного рішення у порядку, передбаченому частиною 9 статті 55 МК України.

Крім того, позивач направив відповідачу лист від 30.10.2023, яким повторно надав договір про надання послуг № 15/08 від 15.08.2023 та акт прийому передачі № 31/08 від 31.08.2023 до цього договору, пояснивши, що в супровідному листі (вх. Волинської митниці №28554/7.3-15 від 19.09.2023) товариством допущена описка в номері і даті договору та акту. Також позивач додав лист відправника (продавця) товару від 30.10.2023, у якому продавець товару «Womy equipment supply B.V.» підтвердив, що відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 25 від 23.08.2023 здійснена оплата за транспортні засоби vin № НОМЕР_1 , vin № НОМЕР_3 , а відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 26 від 29.08.2023 здійснена оплата за транспортні засоби vin № НОМЕР_2 , vin № НОМЕР_4 , vin № НОМЕР_5 . Відтак, продавець підтвердив, що договір сплачено повністю. Зауважень та претензій до ТОВ «777 Трейдінг груп» немає.

За таких обставин суд вірно вважав, що позивач у порядку частини восьмої статті 55 МК України усунув будь-які сумніви митного органу щодо визначеної у МД №23UA83U0 від 28.08.2023 митної вартості товару.

Отже, правильними є доводи позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та не скасував оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

При вирішенні спору судом також враховано, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (від 10.05.2022 № UA205050/2022/026109), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Отже, правильним є висновок суду, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Також суд вірно зазначив, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Таким чином, Волинською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява №34049/96) від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, що має наслідком задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 140/34536/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин