Справа № 280/1551/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/1551/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 (суддя першої інстанції Сіпака А.В.) в адміністративній справі №280/1551/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фон України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 стажу її роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.04.2004 по 13.12.2010, 01.07.2016 по 05.10.2019 у подвійному розмірі;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області зарахувати ОСОБА_1 період роботи у закладах з надані психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 до страхового стажу у подвійному розмірі, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити пенсію за віком з 17.08.2023 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до пенсії періоди роботи з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 у подвійному обчисленні на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки, вони порушують її право на пенсійне забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи в Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229) з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши періоди роботи в Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229) з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі з 14.12.2010, з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що з 01.01.2004 року в подвійному розмірі зараховується лише стаж роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Отже, період роботи позивачки до 01.01.2004 у відповідності до норм ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» був зарахований в подвійному розмірі при первинному призначенні пенсії. Виходячи з вищевикладеного, підстав для зарахування стажу роботи позивачці в подвійному розмірі з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже періоди роботи позивача після 01.01.2004 року зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Виходячи із вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 14.12.2010 ОСОБА_1 управлінням ПФУ в Вільнянському районі Запорізької області було призначено пенсію за вислугу років як працівнику сфери охорони здоров`я відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

З 02.03.2017 ОСОБА_1 перейшла на пенсію за віком на пільгових умовах та наразі знаходиться на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Із змісту розрахунку розміру пенсії, що міститься в матеріалах електронної пенсійної справи позивача, вбачається, що до її страхового стажу не було зараховано відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення у подвійному розмірі періоди її роботи у закладі з надання психіатричної допомоги після 01.01.2004.

Довідкою Вільнянської виправної колонії управління ДДУ ПВП в Запорізькій області (№20) від 06.10.2015 вих. №6/15-4984, яка видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено те, що що вона дійсно: з 22.09.1988 року по 13.12.2010 року - 22 роки 01 місяць 22 дні працювала сестрою медичною І психіатричного відділення Міжобласної спеціалізованої психіатричної лікарні (до 08.06.1993 року - Республіканська психіатрична лікарня при установі) при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання Вільнянської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (№20) (до 01.12.1999 року установа ЯЯ 310/20 УВП УМВС України в Запорізькій області), повний робочий день виконувала роботу, пов`язану з обслуговуванням психічно - хворих осіб, перебуваючих на стаціонарному лікуванні.

Згідно до наказу МВС України № 341 від 08.06.1993 року Республіканська психіатрична лікарня при установі ЯЯ-310/20 перейменована у Міжобласну психіатричну лікарню.

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №165 від 29.11.1999 року установу ЯЯ-310/20 УВП УМВС України в Запорізькій області перейменовано у Вільнянську виправну колонію управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№20).

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 44 від 12.03.2004 р. Міжобласна психіатрична лікарня при Вільнянській виправній колонії (№20) перейменована у Лікувальний заклад при Вільнянській виправній колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№20) для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання.

Згідно наказу управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області № 314 від 29.08.2005 р. назву посади " медична сестра " змінено на " сестра медична ".

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 186 від 22.04.2009 року Лікувальний заклад при Вільнянській виправній колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області (№20) для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання перейменовано у Спеціалізовану психіатричну лікарню при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання.

Згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 338 від 29.07.2009 року Спеціалізована психіатрична лікарня при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання Вільнянської виправної колонії (№20) перейменовано у Міжобласну спеціалізовану психіатричну лікарню при установі для чоловіків засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на психічні захворювання Вільнянської виправної колонії (№20).

Вільнянська виправна колонія управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Запорізькій області (№20) перейменована на Вільнянську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229).

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 №4-12 підтверджується, що з 22.09.1988 по 13.12.2010 Позивач працювала у закладі з надання психіатричної допомоги.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 № 15-20 також підтверджується її стаж роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.07.2016 по 05.10.2019.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не зарахування у подвійному розмірі періоди її роботи у закладі з надання психіатричної допомоги після протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 3 статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 №4-12 підтверджується, що з 22.09.1988 по 13.12.2010 Позивач працювала у закладі з надання психіатричної допомоги.

Записами у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 № 15-20 також підтверджується її стаж роботи у закладах з надання психіатричної допомоги з 01.07.2016 по 05.10.2019.

Колегія суддів зауважує, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких ОСОБА_1 була прийнята на таку роботу.

Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60 Закону №1788.

Статтею 60 Закону №1788 передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про психіатричну допомогу, психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.

Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Судом встановлено, а відповідачем не заперечується, що протягом спірних періодів позивач працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я.

При цьому, відповідач не заперечує наявність у позивача стажу роботи у закладах з надання психіатричної допомоги у спірні періоди та зарахував цей стаж до страхового стажу позивача, однак пенсійний орган заперечує проти подвійного зарахування стажу з єдиної підстави - набрання чинності 01.01.2004 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який не містить положень аналогічних ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон № 1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом № 1788-XII.

Положеннями статті 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004, станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відтак, за правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я після 2004 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення даного спору.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що незарахування пенсійним органом до стажу позивача у подвійному розмірі періодів роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним, а відтак погоджується, що ефективним способом відновлення порушеного права позивача є визначення пенсійному органу зобов`язання вчинити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши періоди роботи в Вільнянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№20) (наказ Державної пенітенціарної служби України від 17.04.2012 року № 229) з 01.01.2004 по 13.12.2010, з 01.07.2016 по 05.10.2019 в подвійному розмірі з 14.12.2010 згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, апеляційна скарга пенсійного не спростовує правильність доводів, якими мотивоване судове рішення, звидяться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.05.2024 в адміністративній справі №280/1551/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 вересня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова