Справа № 420/28030/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 вересня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) питання про витребування додаткових доказів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від « 23» травня 2024 року про звільнення з військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами визначеними абзацом 6 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який має двох дітей віком до 18 років, другий з батьків яких помер.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст. 262 КАС України).

Предметом розгляду у вказаній справі є бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від « 23» травня 2024 року про звільнення з військової служби.

Разом з позовною заявою до суду було надано відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2024 року №2558, в якій зазначено:

«Дійсним повідомляємо, що Ваш адвокатський запит від 13.07.2024 року вих. №15-02/07-2024, в інтересах військовослужбовця ОСОБА_2 стосовно розгляду його рапорту на звільнення з військової служби надійшов до військової частини НОМЕР_1 та опрацьований.

По суті адвокатського запиту повідомляємо, що старший солдат ОСОБА_3 , старший стрілець-оператор 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 05.05.2024 року самовільно залишив військову службу, є БЕЗПІДСТАВНО ВІДСУТНІМ, у зв`язку із чим з 05.05.2024 року йому припинено грошове забезпечення і він знятий з усіх видів забезпечення, а також виключений з сил та засобів частини, яка виконує бойові завдання. За фактом самовільного залишення військової служби проведено службове розслідування, повідомлення про скоєння ОСОБА_4 діяння за ознаками ч.5 ст. 407 КК України направлено в ДБР.

У зв`язку з викладеними обставинами, рапорт ОСОБА_4 , щодо звільнення з військової служби, не може бути розглянутим.».

З огляду на вказане, з метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, суд вважає за доцільне розглянути питання щодо витребування у Військової частини НОМЕР_1 додаткових доказів:

- усі наявні матеріали проведеного стосовно ОСОБА_2 , старшого стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , службового розслідування за фактом самовільного залишення військової служби.

Розглянувши питання про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2006 року справа "Мороз та інші проти України").

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Ейрі проти Ірландії), (Станєв проти Болгарії). Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Претто та інші проти Італії). Вимога справедливості застосовується до проваджень узагалом і не обмежується слуханнями (Стрен Грік Рифайнеріз і Стратіс Андреадіс проти Греції, § 49).

В свою чергу, органи державної влади мають забезпечувати виконання вимог "справедливого суду" Конвенції у кожній окремій справі (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів), § 33).

Сторони у справі мають право надати суду зауваження, які вони вважають важливими у справі. Це право можна вважати ефективним тільки за умови, що зауваження були "заслухані", тобто відповідно розглянуті судом. Тобто, "суд" має проводити належний розгляд поданих документів і доказів, та наведених сторонами аргументів і доказів (Краска проти Швейцарії, Ван де Гурк проти Нідерландів, Перез проти Франції).

Право на змагальні провадження повинно надаватись у задовільних умовах: сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, і коментувати їх існування, зміст та достовірність у належній формі у встановлений час (Krиmбш and Others v. the Czech Republic, § 42; Immeubles Groupe Kosser v. France (Іммебль Груп Коссер проти Франції), § 26), за необхідності, отримати відкладення справи (Yvon v. France (Івон проти Франції), § 39).

Довіра сторін суду заснована на знанні того, що у них була можливість висловити погляди щодо кожного документа у справі (у тому числі документи, що суд отримав за своїм клопотанням: K.S. v. Finland (К. С. проти Фінляндії), § 22) (Niderцst-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), § 29; Pellegrini v. Italy (Пеллеґріні проти Італії), § 45).

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини четвертої статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини третьої статті 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

На підставі вищенаведеного законодавчого положення, 06 лютого 2019 року Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив правову позицію у справі №810/4103/18 (постанова від 16.05.2019 року) щодо обов`язку суду дотримуватись принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи.

«Водночас, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на встановленому частиною 3 статті 2 КАС України принципі офіційного з`ясування всіх обставин справи, який полягає у активній ролі суду щодо вжиття всіх передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування обставин у справі, в тому числі і в частині збирання та витребування доказів судом з власної ініціативи (частина 3 статті 77 КАС України)».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 року по справі №810/3465/18.

«Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений у ч.4 ст.9 КАС України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Процесуальним законом передбачено різні шляхи отримання судом доказів: 1) надання учасником справи з його власної ініціативи; 2) надання доказів учасниками справи за пропозицією суду; 3) збирання доказів судом з власної ініціативи (ч. 3 ст. 77 КАС України), 4) витребування доказів судом (ст. 80 КАС України). Вони відрізняються наслідками.

Пропозиція суду надати докази має рекомендаційний характер для сторони. У ч.5 ст.77 КАС України встановлено, що у випадку не надання учасником справи без поважних причин доказів на пропозицію суду, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В той же час, у ст.80 КАС України передбачено повноваження суду збирати докази з власної ініціативи, шляхом постановлення ухвали про витребування доказів. Її виконання є обов`язковим. Невиконання ухвали передбачає застосування заходів процесуального примусу».

За таких обставин, враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України щодо обов`язковості врахування правових висновків Верховного Суду, з метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі суд доходить висновку про необхідність витребування додаткових доказів.

З метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі, враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України щодо обов`язковості врахування правових висновків Верховного Суду, суд доходить висновку про необхідність витребування у Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірених копій матеріалів проведеного службового розслідування за фактом самовільного залишення військової служби, оскільки цей суб`єкт владних повноважень є розпорядником відповідної інформації, а вказані докази містять інформацію щодо предмету доказування у цій справі.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 80 КАС України, у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст. 2-9, 72-80, 94, 242, 248, 256, 293-297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Витребувати у Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) належним чином завірені копії:

усіх наявних матеріалів проведеного стосовно ОСОБА_2 , старшого стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , службового розслідування за фактом самовільного залишення військової служби.

Встановити строк для подання витребуваних доказів до 08.10.2024 року шляхом направлення засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду або через Електронний суд.

У разі невиконання вимог ухвали суду повідомити суд про причини такого невиконання.

Покласти персональну відповідальність за невиконання ухвали суду на Дмитра ДЕРМЕНЖИ командира Військової частини НОМЕР_1 , попередивши про відповідальність, передбачену ст. 149 КАС України.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 149 КАС України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала окремо від рішення суду по справі оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА