Справа № 160/26956/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26956/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року (суддя Коренев А.О.)

у справі №160/26956/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листами №25886-19400/М-01/8-0400/23 від 06 червня 2023 року та №0400-010304-8/152719 від 29 вересня 2023 року, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 у рф в АТ «Полюс Красноярськ», до пільгового стажу за Списком №1 позивача періоду роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022, щодо відмови у врахуванні заробітних плат для обчислення пенсії за період роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у рф в АТ «Полюс Красноярськ» з 15.02.2013 по 13.01.2023,

зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022 згідно довідки №02-19/1055 від 13 жовтня 2022 року;

врахувати для обчислення пенсії позивача суми заробітних плат за період з 15.02.2013 по 01.12.2022 згідно довідок АТ «Полюс Красноярськ» №000001463 від 18.10.2022 та №000001510 від 17.01.2023; з 07.02.2023 обчислити пенсію за віком позивача з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022, до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022, з врахуванням сум заробітних плат за період роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 згідно довідок АТ «Полюс Красноярськ» №000001463 від 18.10.2022 та №000001510 від 17.01.2023 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 лютого 2023 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак, відповідачем протиправно не зараховано до страхового і пільгового стажу позивача період роботи в АТ «Полюс Красноярськ» (розташоване на території рф). Відповідачем також не враховані заробітки за період роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 водієм в «Полюс Красноярськ» (розташоване на території рф) згідно довідок №000001463 від АТ 18.10.2022 та №000001510 від 17.01.2023. Відповідач, як на підставу для не зарахування вказаних періодів посилався на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листами №25886-19400/М-01/8-0400/23 від 06 червня 2023 року та №0400-010304-8/152719 від 29 вересня 2023 року, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 у рф в АТ «Полюс Красноярськ», до пільгового стажу за Списком №1 позивача періоду роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022, щодо відмови у врахуванні заробітних плат для обчислення пенсії за період роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у рф в АТ «Полюс Красноярськ» з 15.02.2013 по 01.12.2022; зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 позивача період роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022; врахувати для обчислення пенсії позивача суми заробітних плат за період з 15.02.2013 по 01.12.2022 згідно довідок АТ «Полюс Красноярськ» №000001463 від 18.10.2022 та №000001510 від 17.01.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 07.02.2023 перерахунок пенсії за віком позивача з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022, до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022, з врахуванням сум заробітних плат за період роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 згідно довідок АТ «Полюс Красноярськ» №000001463 від 18.10.2022 та №000001510 від 17.01.2023 та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суд за встановлених у справі обставин дійшов висновку, що підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача набутий ним і документально підтверджений страховий стаж на території РФ протягом періоду з 15.02.2013 по 01.12.2022, до пільгового стажу за Списком №1 - період роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022, оскільки вказані періоди трудової діяльності позивача мали місце в період дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві і вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Також суд зазначив, що повинна бути врахована для обчислення пенсії і заробітна плата за період роботи позивача з 15.02.2013 по 01.12.2022, підтверджена довідками №000001463 від 18.10.2022, №000001510 від 17.01.2023 про суми заробітної плати, з якої були сплачені відповідні страхові внески.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач посилається на те, що судом не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, зазначає, що згідно поданої позивачем довідки б/н від 13.01.2023, виданої АТ «Полюс Красноярськ» позивач з 15.02.2013 по теперішній час працює на підприємстві АТ «Полюс Красноярськ», і оскільки відсутній запис про звільнення, не можна зараховувати період роботи по 01.12.2022, тому що даною датою позивач не припинив свою трудову діяльність, і продовжує працювати на підприємстві російської федерації. Також відповідач вказує на відсутню можливість здійснити перевірку спірних періодів роботи позивача у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Окрім того, скаржник вважає, що оскільки з 01 січня 2023 року російською федерацією припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Позивач, через свого представника, подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, згідно якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що наведені скаржником доводи не відповідають нормам діючого законодавства.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в частині задоволення позову.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з 07.02.2023 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, призначену відповідно до пункту 1 частин 2 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж позивача згідно розрахунку пенсійного органу складає 37 років 9 місяців 10 днів (зарахований по 20.08.2010), у тому числі за Списком №1 - 16 років 8 місяців 28 днів.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 15.02.2013 водієм в АТ «Полюс Красноярськ» (розташоване на території рф), до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано період роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022. Також згідно виписки про заробітну плату для обчислення пенсії відповідачем не враховано заробіток за період роботи водієм в АТ «Полюс Красноярськ».

08.05.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 15.02.2013 по 01.12.022 на підприємстві, розташованому в російській федерації.

Листом від 06.06.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 на підприємстві, розташованому на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при цьому пенсійним орган вказав, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Листом від 29.09.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області також з посиланням на те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, повідомило представника позивача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу та врахування заробітної плати за період роботи з 15.02.2013 по 01.12.2022 на підприємстві, розташованому на території російської федерації.

Не погодившись з діями пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи в рф з 15.02.2013 по 01.12.2022, до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 22.07.2016 по 13.10.2022, а також відмови у врахуванні заробітку за період роботи в рф з 15.02.2013 по 01.12.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Відповідно до ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Спірним у цій справі є питання правомірності відмови позивачу в зарахувані до страхового та пільгового стажу позивача певних періодів роботи на підприємстві в рф, а також неврахування заробітної плати за періоди роботи в рф.

За позицією пенсійного органу до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, оскільки 01 січня 2023 року російською федерацією припинено участь у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, надав належну оцінку таким доводам і дійшов висновку про їх помилковість, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст.4 Закону від 09.07.2003 №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі та із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

За приписами статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли, в тому числі Україна та російська федерація.

Метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обрахування пенсій здійснюється із заробітку (доходу) за періроди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу особи здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась її трудова діяльність. Пільговий стаж, набутий на території однієї з цих держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а, від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017) та від 29.03.2023 у справі №360/4129/20.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Згідно зі ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, кожний її учасник може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію, тоді дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022 і яким зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., №46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., №26, ст. 162).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022 і якою постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

З приводу застосування вказаної Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Оскільки відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення постанови Кабінету Міністрів України №1328 - з 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава учасниця Угоди Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, виконує зобов`язання, взяті згідно цієї Угоди від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не впливає на право позивача на зарахування періодів його роботи до страхового та пільгового стажу, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Виходячи з наведеного правового регулювання, суд апеляційної скарги погоджується з судом першої інстанції про помилкове посилання пенсійного орану у спірних правовідносинах на припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, оскільки вказані обставини не стосуються періодів роботи позивача під час дії вказаної Угоди, в даному випадку - з 15.02.2013 по 01.12.2022.

Щодо твердження відповідача про неможливість зарахування спірних періодів роботи позивача у рф до страхового та пільгового стажу, оскільки на сьогодні відсутня можливість здійснити перевірку цих періодів роботи позивача у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про роботу позивача за спірні періоди.

Судом встановлено, відповідачем не спростовується, що записами №№ 1-8 трудової книжки НОМЕР_1 підтверджується, що позивач працював в ЗАТ «ЗК «Полюс», перейменоване в АТ «ЗК «Полюс», далі перейменоване в АТ «Полюс Красноярськ»:

15.02.2013 - прийнятий на Олімпіадинський гірничозбагачувальний комбінат, рудоуправління в цех великовантажних автомобілів в Автоколону №1 БелАЗ, водієм автомобілю 5 розряду (наказ від 14.02.2013 №199-кс);

19.11.2013 - переведений в Олімпіадинський гірничозбагачувальний комбінат, рудоуправління в цех великовантажних автомобілів в Автоколону №3, водієм автомобілю 7 розряду (наказ від 18.11.2013 №1639-кс);

22.07.2016 - переведений в Олімпіадинський гірничозбагачувальний комбінат, рудоуправління гірничотранспортний цех служби експлуатації великовантажного транспорту в Автоколону №2 KOMATSU, водієм автомобілю 7 розряду (наказ від 22.07.2016 №2203-кс);

01.02.2018 - переведений в Олімпіадинський гірничозбагачувальний комбінат, рудоуправління гірничотранспортний цех служби експлуатації великовантажного транспорту в Автоколону №1 САТ, водієм автомобілю 8 розряду (наказ від 01.02.2018 №264-кс);

12.03.2018 - переведений в операційну дирекцію Олімпіадинський гірничозбагачувальний комбінат, рудоуправління гірничотранспортний цех великовантажних автомобілів служби експлуатації великовантажного транспорту Автоколона №1 САТ, водієм автомобілю 8 розряду (наказ від 12.03.2018);

20.01.2021 - переведений в Автоколону №2 САТ служби експлуатації великовантажного транспорту гірничотранспортний цех рудоуправління Олімпіадинський гірничозбагачувальний комбінат, операційна дирекція, водієм автомобілю 8 розряду вахтовим методом (наказ від 20.01.2021 №П_.01.20.0022-ЛС).

Окрім того, довідкою №б/н від 13.01.2023, виданою АТ «Полюс Красноярськ» також підтверджується, що позивач працював у зазначеному підприємстві.

На підтвердження пільгового стажу за Списком №1 позивачем надано пенсійному органу довідку №02-19/1055 від 13.10.2022, яка уточнює характер праці за посадами, професіями, які дають право на дострокову пенсію, видану Акціонерним товариством «Полюс Красноярськ».

Довідкою №02-19/1055 від 13.10.2022 та довідкою №02-19/52 від 19.01.2023 підтверджено, що позивач у періоди з 22.07.2016 по 13.10.2022 працював повний робочий день у шкідливих умовах за Списком №1 в АТ «Полюс Красноярськ».

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що довідки, уточнюючі характер роботи, повинні видаватися у разі, коли у трудовій книжці взагалі відсутні відомості про роботу громадян у спірний період, що визначає їх право на пільгову пенсію на пільгових умовах. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і лише у випадку якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В спірному випадку встановлені у справі обставини свідчать, що страховий стаж за спірні періоди роботи позивач набув, працюючи на території російської федерації, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 та зазначеними вище довідками, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022.

Також позивач подавав пенсійному органу видані АТ «Полюс Красноярськ» довідки №000001463 від 18.10.2022 та №000001510 від 17.01.2023, які засвідчують той факт, що позивачу у період з лютого 2013 року по листопад 2022 року були нараховані та виплачені зазначеним підприємством заробітні плати, які враховуються при обчисленні пенсії.

З огляду на зміст наведених вище документів в сукупності вбачається, що інформація в них узгоджується і відповідає записам в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , не містить неточностей чи розбіжностей.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що спірний період трудової діяльності в російській федерації підтверджено записами трудової книжки позивача та додатково наданими довідками Акціонерним товариством «Полюс Красноярськ» про роботу позивача на даному підприємстві, довідками №000001463 від 18.10.2022, №000001510 від 17.01.2023 підтверджено суми заробітної плати позивача, з якої були сплачені відповідні страхові внески, а відтак заробітна плата за період роботи позивача з 15.02.2013 по 01.12.2022 в АТ «Полюс Красноярськ» повинна бути врахована для обчислення пенсії.

Доводи відповідача про відсутність в трудовій книжці записів про припинення трудової діяльності у рф суд вважає такими, що не впливають на право позивача на пенсійне забезпечення. Відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2023 у справі №160/26956/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко