Справа № 200/3585/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року справа №200/3585/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року по справі №200/3585/24 (суддя І інстанції Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення щодо розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 , водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 від 15.05.2024 № 2949; зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 звільнити з військової служби солдата ОСОБА_1 на підставі абз.5 пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 № 2949. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення зі служби відповідно пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ з урахуванням правової оцінки, наданої судом рішенні. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що при розгляді рапорту позивача помилково вказано «п.2 ч.5 ст.26 Закону України №2232» замість «п.3 ч.5 ст.26 Закону України №2232». Однак по сутті рапорт розглянуто саме виходячи з пп.г п.3 ч.5 ст.26 Закону України №2232.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується, зокрема, військовим квитком серія НОМЕР_2 , контрактом про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу від 21.12.2019р..

Позивач звернувся із рапортом від 08.05.2024р. до командира ВЧ НОМЕР_1 , де просив звільнити його на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи.

До рапорту додано: копію довідки МСЕК ОСОБА_2 , копія паспорту ОСОБА_2 , копія виписки, видана ОСОБА_2 , свідоцтво про народження ОСОБА_3 , копія свідоцтва про шлюб від 01.08.2009 № 177533, копія паспорту ОСОБА_3

15 травня 2024 року відповідачем прийнято рішення за № 2949 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 де викладено таке.

ВЧ НОМЕР_1 розглянуто рапорт солдата ОСОБА_1 від 08.05.2024р. про звільнення зі служби на підставі пп. г п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», через такі сімейні обставини, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою особою (матір`ю дружини).

За наслідками розгляду рапорту прийнято рішення про відмову у його задоволенні.

Підстави: відсутність належних документів, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду саме ОСОБА_1 за матір`ю дружини, яка є особою з інвалідністю.

Відповідно до доданих до рапорту документів, матір дружини солдата ОСОБА_1 має інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати такий догляд.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (…)

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008).

У відповідності до пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: 2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.

Частиною п`ятою статті 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, зокрема:

- Пункт 2) під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану):

г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;

ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;

- Пункт 3) під час проведення мобілізації та дії воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем було подано рапорт про звільнення його на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи.

За результатами розгляду цього рапорту відповідачем було прийнято рішення про відмову у його задоволенні у зв`язку із відсутністю належних документів, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду саме позивачем за матір`ю дружини, яка є особою з інвалідністю. У рішенні також зазначено, що відповідно до доданих до рапорту документів, матір дружини позивача має інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати такий догляд.

Отже, спірним рішенням відповідачем було розглянуто рапорт позивача про його звільнення на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не розглянув рапорт позивача за зазначеними ним підставами пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи, колегія суддів вважає помилковим.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що помилкове зазначення у спірному рішенні про розгляд рапорту солдата ОСОБА_1 від 08.05.2024 р. про звільнення з підстав пп. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232, замість «про розгляд рапорту солдата ОСОБА_1 від 08.05.2024 про звільнення з підстав пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232», не є підставою для його скасування.

Підпункт «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232 у чинній на момент розгляду рапорту позивача редакції викладений таким чином: під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану): Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: «г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Як вже встановлено вище, спірне рішення було прийнято відповідачем саме за результатами розгляду рапорту позивача за зазначеними ним підставами пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи.

За результатами розгляду саме цього рапорту відповідачем було прийнято рішення про відмову у його задоволенні. Підстава відмови відсутність належних документів, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду саме позивачем за матір`ю дружини, яка є особою з інвалідністю.

Відтак, викладеним спростовується висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не розглянув рапорт позивача про звільнення з військової служби за пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи.

Вирішуючи питання стосовно правомірності дій відповідача щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення позивача з військової служби за пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції, чинної у спірний період) військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, основним критерієм для звільнення з військової служби на підставі цієї норми є факт необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи, позивачем до рапорту було додано: копію довідки МСЕК ОСОБА_2 , копія паспорту ОСОБА_2 , копія виписки, видана ОСОБА_2 , свідоцтво про народження ОСОБА_3 , копія свідоцтва про шлюб від 01.08.2009 № 177533, копія паспорту ОСОБА_3 ..

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 від 01.08.2009 серія НОМЕР_4 , де вказано про обрання подружжям спільного прізвища ОСОБА_5 .

Довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 429750 від 12.10.2011р. підтверджено, що ОСОБА_2 безстроково встановлено І групу інвалідності, де також вказано про потребу постійного стороннього догляду.

З доданих до рапорту документів вбачається, що матір дружини позивача має інших осіб, які за законом зобов`язані здійснювати за нею догляд.

Колегія суддів зазначає, що порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587.

Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

За змістом пунктів 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг).

Згідно з пунктами 1, 3 частини шостої статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (частина сьома статті 13 Закону України «Про соціальні послуги»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.

Згідно із частиною шостою статті 15 Закону України «Про соціальні послуги» формування Реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99, згідно з положеннями якого за заявою надавача соціальних послуг у розділі «Надавачі соціальних послуг фізичні особи» мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру (пункти 32, 35, 36, 41).

Таким чином, для засвідчення відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг можуть отримати витяг з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який призначений для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг, визначених законодавством.

Наведене законодавство свідчить, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 283/1199/23.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо прийняття відповідного рішення про надання позивачем соціальних послуг з постійного догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 , яка є інвалідом І групи.

Як вбачається з матеріалів справи, інших доказів на підтвердження необхідності здійснення позивачем догляду за хворою матір`ю дружини ОСОБА_2 , яка є інвалідом І групи, позивачем надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження необхідності здійснення ним догляду за матір`ю дружини, яка є інвалідом І групи, то відповідачем правомірно було відмовлено у звільненні його з військової служби у відповідності до п. п. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року по справі №200/3585/24 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року по справі №200/3585/24 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення щодо розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 , водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 від 15.05.2024 № 2949; зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 звільнити з військової служби солдата ОСОБА_1 на підставі абз.5 пп. «г» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - відмовити.

Повне судове рішення 19 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 вересня 2024 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко