Справа № 360/774/24
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/774/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах адвокатом Бочаровим Олександром Михайловичем, до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення помилково сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач), поданим в її інтересах адвокатом Бочаровим Олександром Михайловичем (далі - представник позивача), до Головного управління ДПС в Луганській області (далі - відповідач), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо відмови у поверненні позивачу помилково сплачених коштів у сумі 37788,74 грн;

- стягнути з Головного управління ДПС у Луганській області на користь позивача помилково сплачені грошові кошти в сумі 37788,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26 лютого 2021 року начальником Головного управління ДПС у Луганській області винесено вимогу № Ф-66864-50-У про сплату позивачем недоїмки з єдиного внеску в загальному розмірі 37788,74 грн, з яких: за 2018 рік - 15819,00 грн, за 2019 рік - 10719,72 грн, за 2020 рік - 9049,48 грн, за 2021 рік - 2200,00 грн. Означену вимогу нараховано у зв`язку з тим, що позивачка була зареєстрована як фізична-особа підприємець з 26 жовтня 2000 року по 15 травня 2023 року. Зазначена вище вимога була пред`явлена до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання.

Постановою державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 липня 2021 року у ВП № НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках.

06 лютого 2024 року Луганським окружним адміністративним судом винесено рішення по справі № 360/626/23, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задоволено повністю та визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У на загальну суму 37788,74 грн, винесену у відношенні ОСОБА_1 . 29 квітня 2024 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 360/626/23 залишено без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 360/626/23 залишено без змін.

Проте в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 із банківських рахунків позивача стягнуто кошти, а саме 180,00 грн - на погашення витрат виконавчого провадження, 3778,87 грн - виконавчий збір та 37788,74 грн - перераховано стягувачу (Головному управлінню ДПС в Луганській області). Загальна сума списаних коштів становить 41747,61 грн.

06 червня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Бочаров О.М. звернувся із заявою до Головного управління ДПС у Луганській області та Лисичанського відділу ДВС із вимогою про повернення незаконно стягнутих коштів.

04 липня 2024 року листом Головного управління ДПС у Луганській області відмовлено у вимозі повернути кошти у зв`язку з тим, що Головне управління ДПС у Луганській області не зобов`язано внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши нарахування єдиного внеску (ККДБ 71040000) в розмірі 37788,74 грн.

Позивач не погоджується з відмовою у поверненні коштів з таких підстав.

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 360/626/23 суд дійшов висновку про те, що позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього в окремі періоди нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї. Вимога визнана судом протиправною, зокрема через безпідставність відповідних нарахувань єдиного внеску, що виключало обґрунтованість стягнення з позивача коштів, визначених у вимозі.

Таким чином, за твердженням представника позивача, відповідач повинен був провести відповідне коригування, зазначивши зміни до інтегрованої картки позивача, виключивши з неї відповідні нарахування єдиного внеску.

З посиланням на норми статті 43 Податкового кодексу України, пункту 12 статті 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807, представник позивача стверджує, що неповернення позивачу помилково сплаченого єдиного внеску свідчить про бездіяльність з боку відповідача щодо повернення коштів. Відтак, предметом позову у цій справі є бездіяльність відповідача, внаслідок якої порушене право позивача на майно, а способом захисту порушеного права, про який позивач може просити суд, є визнання такої бездіяльності протиправної та стягнення помилково сплачених коштів з рахунку, на який кошти сплачені.

Головне управління ДПС у Луганській області позов не визнало, про що через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 06 серпня 2024 року за вхідним реєстраційним № 6450/2024 подало відзив на позовну заяву від 06 серпня 2024 року б/н, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що адвокат Бочаров О.М. 06 червня 2024 року звернувся із заявою до Головного управління ДПС у Луганській області з вимогою про повернення незаконно стягнутих коштів. Підставою для повернення коштів представник позивача зазначає рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року по справі № 360/626/23, яким визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У на загальну суму 37788,74 грн, винесену Головним управлінням ДПС у Луганській області відносно ОСОБА_1 . Листом від 04 липня 2024 року за вих. № 7620/6/12-32-13 01-15 відповідач відмовив у поверненні коштів у зв`язку з тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року по справі № 360/626/23 не визнано дії Головного управління ДПС у Луганській області щодо нарахування позивачу єдиного внеску та не зобов`язано внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши нарахування єдиного внеску (ККДБ 71040000) в розмірі 37788,74 грн. З огляду на відсутність у ОСОБА_1 боргу з єдиного податку та наявність статусу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У на загальну суму 37788,74 грн як «відкликана» на дату подачі заяви про повернення коштів, умова про зобов`язання контролюючого органу щодо здійснення коригування відомостей в картці особового рахунку є необхідним елементом для здійснення процедури повернення коштів, як помилково сплачених.

Механізм ведення обліку сплати податків встановлено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 (далі - Порядок № 5).

Відповідно до положень пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Порядком № 5 встановлено, що оперативний облік надходжень забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за № 330/28460.

Відповідно до Порядку № 5 дані про надходження податків, зборів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом ДПС, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Аналіз наведених положень Порядку № 5 свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 була б вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Відповідач зазначає, що повернення надміру/помилково сплачених коштів здійснюється відповідно до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року № 1185/36807 (далі - Порядок № 417).

Зазначений у позовній заяві Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 16 січня 2016 року № 6, на момент спірних правовідносин втратив чинність.

Вищевказаний Порядок розроблено відповідно до статей 9, 11 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 22 Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 35-1 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 321.

Цей Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок.

Згідно з цим Порядком повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України та іншими законами, на рахунок 3556; 5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку.

Повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів.

У разі надходження заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні заяви.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій; ненадання документа, що додається до заяви згідно з пунктом 6 цього Порядку.

При відмові в задоволенні заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску у терміни, не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви, надає Платнику повідомлення з відмовою у поверненні коштів за підписом керівника цього підрозділу із зазначенням причин такої відмови.

За наслідками розгляду заяви представника позивача Головне управління ДПС у Луганській області відмовило позивачу у повернені коштів.

Як вбачається з вимог Порядку № 417 заявником при складанні заяви порушено вимоги щодо відповідності заяви встановленій формі згідно з додатком 1 до цього Порядку. У заяві також була недостовірно викладена інформація щодо підстав повернення коштів, а саме вільне трактування рішення суду по справі № 360/626/23 та щодо суми, яка підлягає поверненню, а саме прохання у цій заяві повернути окрім суми єдиного внеску також сум, стягнутих як виконавчий збір, що не передбачено Порядком № 417. Вищевказані обставини стали підставами для відмови у задоволенні заяви на повернення коштів.

Щодо стягнення з Головного управління ДПС у Луганській області на користь позивача помилково сплачених грошових коштів в сумі 37788,74 грн як помилково сплачених відповідач зазначив, що Головне управління ДПС у Луганській області не є вигодонабувачем, власником та розпорядником коштів, які надходять на спеціальний рахунок 3556, відкритий у Казначействі на ім`я Головного управління ДПС у Луганській області для зарахування та розподілу страхових коштів. Для повернення платнику помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску законодавством встановлено особливий порядок їх повернення, тому надмірно помилково сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 37788,74 грн не підлягають стягненню з Головного управління ДПС у Луганській області, а повертаються у порядку, передбаченому наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417. Відповідно вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 37788,74 грн є неналежним способом захисту порушених прав платника єдиного внеску.

Щодо стягнення з Головного управління ДПС у Луганській області на користь позивача судових витрат у розмірі 6500,00 грн відповідач зазначив таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що за статтею 41 Конвенції відшкодовуються лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Конкретний розмір вказаних витрат встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як слідує з матеріалів справи № 360/774/24 представником позивача надано детальний опис робіт на загальну суму 11200,00 грн, в якому зазначені правові послуги, які не пов`язані з розглядом цієї справи, а саме: складання адвокатського запиту до ДВС, листа на повернення коштів.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем в розмірі 6500,00 грн, не зрозуміло за які саме юридичні послуги.

Також, резюмує відповідач, вказана справа є справою незначної складності та не потрібує значної витрати робочого часу та вивчення великої кількості документів та іншої інформації, а отже, сума судових витрат у розмірі 6500,00 грн, що заявлена у позові, є завищеною.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 16 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Бочаровим Олександром Михайловичем, залишено без руху.

Ухвалою від 23 липня 2024 року про відкриття провадження в адміністративній справі вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 26 серпня 2024 року зобов`язано учасників справи надати суду письмові пояснення.

Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) у період з 26 жовтня 2000 року по 15 травня 2023 року була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанська ДПІ (м. Лисичанськ) як платник податків та платник єдиного внеску, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 липня 2024 року.

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 360/626/23, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, встановлено такі обставини:

«26 лютого 2021 року ГУ ДПС у Луганській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-66864-50У, за якою позивач має сплатити борг (недоїмку) у розмірі 37788,74 грн.

Оскаржувану вимогу від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У відповідачем сформовано на підставі відомостей, відображених в інтегрованій картці платника податків по коду класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) про заборгованість у розмірі 37788,74 грн, яка виникла у зв`язку з несплатою нарахувань за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн; за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн; за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн; за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн; за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн; за 1 квартал 2019 року - 2754,18 грн; за 2 квартал 2019 року - 2754,18 грн; за 3 квартал 2019 року -2754,18 грн; за 4 квартал 2019 року - 2754,18 грн; за 1 квартал 2020 року - 2078,12 грн; за 2 квартал 2020 року - 1039,06 грн; за 3 квартал 2020 року - 3178,12 грн; за 4 квартал 2020 року - 2200,00 грн.

Станом на 31 листопада 2023 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 20287,87 грн, а саме автоматично нараховано єдиний внесок: 775,85 грн за 4 квартал 2018 рік; 11016,72 грн - за 2019 рік, 8495,30 грн - за 2020 рік.

Представником відповідача у відзиві зазначено, що зниження загальної суми заборгованості визначеної вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У з 37788,74 грн до 20287,87 грн зумовлено тим, що Державною виконавчою службою Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ГУ ДПС у Луганській області перераховано стягнуті кошти в рахунок погашення заборгованості з єдиного соціального внеску по відкритому виконавчому провадженню (ВП № НОМЕР_2) відносно ОСОБА_1 ».

Постановою головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 липня 2021 року ВП № НОМЕР_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-66864-50-У, виданої 26 лютого 2021 року Головним управлінням ДПС у Луганській області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС у Луганській області заборгованості у сумі 37788,74 грн.

Постановою головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21 липня 2021 року ВП № НОМЕР_2 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 41747,61 грн.

За наслідками розгляду адміністративної справи № 360/626/23 Луганським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 06 лютого 2024 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року та яким повністю задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки):

- визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У на загальну суму 37788,74 грн (тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень сімдесят чотири копійки), винесену у відношенні ОСОБА_1 ;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Постановою заступника начальника відділу Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22 квітня 2024 року ВП № НОМЕР_2 у зв`язку з фактичним повним виконанням боржником рішення за виконавчим документом (борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі) виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ф-66864-50-У, виданої 26 лютого 2021 року Головним управлінням ДПС у Луганській області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС у Луганській області заборгованості у сумі 37788,74 грн закінчено.

06 червня 2024 року представник позивача - адвокат Бочаров Олександр Михайлович звернувся до Головного управління ДПС у Луганській області в інтересах позивача з заявою без дати та без номеру, якою просив повернути грошові кошти, незаконно стягнуті з рахунків ОСОБА_1 кошти в сумі 37788,74 грн - сума заборгованості, 180,00 грн - погашення витрат виконавчого провадження, 3778,87 грн - виконавчий збір.

Означена заява подана представником позивача шляхом направлення на адресу електронної пошти Головного управління ДПС у Луганській області.

У додаткових поясненнях від 29 серпня 2024 року адвокат Бочаров Олександр Михайлович зазначив, що 06 червня 2024 року в 11:00 год. ним з власної електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на електрону пошту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було надіслану заяву про повернення незаконно стягнутих коштів разом з додатками, які зазначенні у вказаній заяві. Перед надісланням документів по електронній пошті представником позивача було скріплено електронний підпис на надісланні документи та відправлено. Доказом того є скріншот екрану про надіслання вказаних документів по електронній пошті, де останній файл має напис «електронний підпис документів».

У додаткових поясненнях від 02 вересня 2024 року Головне управління ДПС у Луганській області зазначило, що заява адвоката Бочарова Олександра Михайловича про повернення незаконно стягнутих коштів з рахунків платника єдиного внеску ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 37788,74 грн, що надійшла до Головного управління ДПС у Луганській області через електронну пошту 06 червня 2024 року за вхідним № 1228/6, надійшла з електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді двох файлів в форматі pdf. Також разом з заявою було вкладено ще дев`ять файлів, у тому числі файл з назвою «електронний підпис документів ОСОБА_1 asice», при спробі його відкрити, система повідомляє, що цей файл неможливо відкрити.

Листом від 04 липня 2024 року № 7620/6/12-32-13-01-15 Головне управління ДПС у Луганській області повідомило представника позивача про відсутність підстав для повернення позивачу стягнутих в рахунок погашення заборгованості коштів.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги та заперечення сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Отже, Податковий кодекс України регулює виключно питання особливостей функціонування єдиного рахунку для сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Абзац перший частини тринадцятої статті 9 Закону № 2464-VI закріплює, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Не підлягають поверненню помилково та/або надміру сплачені суми єдиного внеску платникам, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій (абзац другий частини тринадцятої статті 9 Закону № 2464-VI).

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування або на єдиний рахунок, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Статтею 11 Закону № 2464-VI регламентований порядок розподілу страхових коштів за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI страхові кошти - кошти, які формуються за рахунок сплати єдиного внеску та надходжень від фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються відповідно до закону.

Частиною першою статті 11 Закону № 2464-VI передбачено, що страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках податкових органів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій.

Обмін інформацією щодо перерахованих на рахунки податкових органів страхових коштів здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону № 2464-VI із страховими коштами, акумульованими на рахунках податкових органів, здійснюються такі операції:

1) перерахування на рахунки Пенсійного фонду, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до встановлених законом пропорцій розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум;

3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску (абзац другий частини третьої статті 26 цього Закону).

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 26 Закону № 2464-VI суми коштів, безпідставно стягнені податковими органами з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню з рахунків податкового органу в триденний строк з дня прийняття рішення податковими органами або судом про безпідставність їх стягнення з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Отже, Закон № 2464-VI розрізняє надміру або помилково сплачені суми єдиного внеску та безпідставно стягнені суми єдиного внеску.

Процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок, визначає Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23 липня 2021 року № 417 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2021 року за № 1185/36807 (далі - Порядок № 417).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 417 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

надміру сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані на належний рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону);

помилково сплачені кошти - суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані не на належний рахунок 3556 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника;

рахунок 3556 - відповідний небюджетний рахунок за субрахунком 3556 «Рахунки для зарахування єдиного соціального внеску», відкритий в Державній казначейській службі України.

Суд звертає увагу на те, що на момент сплати єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн шляхом списання коштів з арештованих рахунків позивача, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк», в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною вимога Головного управління ДПС у Луганській області від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) на загальну суму 37788,74 грн та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив єдиний внесок надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній вимозі про сплату боргу (недоїмки). Надалі з огляду на набрання законної сили рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/626/23 про визнання протиправною та скасування такої вимоги відповідна юридична підстава відпала.

Порядок № 417 застосовний до випадків помилково чи надміру сплачених коштів єдиного внеску. Оскільки сума єдиного внеску, яку сплатив позивач під час примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Луганській області від 26 лютого 2021 року № Ф-66864-50У про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 37788,74 грн, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 417 на спірні правовідносини не поширюється.

Отже, у межах спірних правовідносин відсутня протиправна бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо відмови у поверненні позивачу помилково сплачених коштів у сумі 37788,74 грн, що виключає задоволення похідної вимоги про стягнення з Головного управління ДПС у Луганській області на користь позивача помилково сплачених грошових коштів в сумі 37788,74 грн.

Суд вважає, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом вимоги податкового органу про сплату боргу (недоїмки) платник згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) має право на позов про стягнення суми сплачених ним коштів як таких, які акумулюються на рахунках податкових органів без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних, - так би мовити, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, тоді як для кондикційних зобов`язань вина не має значення, бо суттєвим є неправомірність набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки те майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість останнього (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (пункти 45-46)). Інакше кажучи, у деліктних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно, а інша його не набуває, тоді як у кондикційних зобов`язаннях одна зі сторін втрачає певне майно унаслідок того, що інша сторона його набуває, зокрема утримує в себе.

На спірні правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 8 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21.

Враховуючи відсутність у позивача з 16 травня 2023 року статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи - підприємця), позов про стягнення суми сплачених позивачем коштів як таких, які акумулюються на рахунках податкових органів без достатньої правової підстави, належить до юрисдикції місцевого загального суду та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 205, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), поданого в її інтересах адвокатом Бочаровим Олександром Михайловичем, до Головного управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44082150, місцезнаходження: вул. Енергетиків, буд. 72, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький район, Луганська область, 93401) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення помилково сплачених коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська