Справа № 160/26918/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
17.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 23.10.2023 року позовну заяву залишено без руху.
09.11.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви та позовні вимоги викладено у наступній редакції:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 02.04.2018 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю в пенсії як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону України №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням заробітку за умов середнього по Україні за останній календарний рік на час перерахунку, визначеного КМУ, без обмеження максимальним розміром, без втручання приписів умов Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою від 14.11.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином посвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою від 15.01.2024 року повторно витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином посвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Судом встановлено, що запитувані документи по справі надано відповідачем 14.06.2024 року.
Ухвалою від 19.06.2024 року поновлено провадження по справі.
Правом на подання відзиву по справі відповідач не скористався.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач є інвалідом війни 2 групи, якому вперше призначено пенсію за віком з 23.03.2000 року відповідно до Закону №1788-XII, на підставі поданої ним заяви від 27.03.2000 року.
Відповідно до заяви, яка наявна у матеріалах пенсійної справи, 06.12.2004 року позивач звернувся до органу ПФУ із заявою про здійснення перерахунку пенсії як інваліду Великої Вітчизняної війни.
Натомість, позивачеві з грудня 2004 року призначено пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV. Пенсія позивачеві виплачувалася з урахуванням підвищення інваліду армії, прирівняному до інвалідів Великої Вітчизняної війни 2 групи.
02.04.2018 року позивач звернувся до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою, у якій просив перевести його на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.
З 02.04.2018 року переведено на пенсію по інвалідності, як інваліда 2 групи, відповідно до Закону №2262-ХІІ. Розмір пенсії обчислено відповідно до пункту «а» статті 21 №2262-ХІІ з розрахунку 80% від заробітку, як інваліду 2 групи, який обчислено відповідно до статті 43 цього Закону.
При цьому, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2019 року по справі №0540/8698/18-а позов позивача задоволений частково та серед іншого зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити позивачеві з 02.04.2018 пенсію як інваліду війни 2 групи за Законом №2262-XII із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 календарні роки.
Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року у справі №200/7749/19-а, яке набрало законної сили, зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перерахувати та виплатити різницю в пенсії по інвалідності, як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ без обмеження максимального розміру пенсії на підставі п.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.04.2018 року щомісячно.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 06.12.2004 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю в пенсії по інвалідності, як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без обмеження максимального розміру пенсії.
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо проведення перерахунку пенсії позивача з 02.04.2018 року, виходячи із розрахунку середнього заробітку за Законом №1058, а не №2262, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 46 Конституції України громадяни наділені правом на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначені Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон №2262-ХІІ).
За приписами ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Аналогічні норми встановлені Законом України №2262-ХІІ, за яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ч. 3ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень частин 1, 2, 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону (ст. 64 Закону №2262-ХІІ).
При прийняті постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вказаною нормою не передбачено застосування "показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески"
Такий показник встановлений ст.ст. 40, 42 Закону №1058 для перерахунку пенсій, призначених саме за Законом №1058, а тому не може бути застосований до розрахунку грошового забезпечення позивача, оскільки позивачу за його вибором з 2018 року призначена пенсія по інвалідності за Законом №2262.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 31.05.2023 року.

За приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, суд повторно звертає увагу позивача на тому, що вищезазначеною постановою Третього апеляційного адміністративного суду зауважено, що "показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески" встановлений ст.ст. 40, 42 Закону №1058 для перерахунку пенсій, призначених саме за Законом №1058, а тому не може бути застосований до розрахунку грошового забезпечення позивача, оскільки позивачу за його вибором з 2018 року призначена пенсія по інвалідності за Законом №2262.

При цьому позивачем не доведено, що перерахунок його пенсії проводився за Законом №1058, а не №2262. Протилежного матеріалами справи також не підтверджено.

Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Тому не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за Рішенням №68 від 27.02.2023 року та від 13.04.2023 року, в частині обчислення заробітку ОСОБА_1 як інваліда війни 2 групи за умов Закону №1058 протиправними і скасувати їх; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 02.04.2018 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю в пенсії як інваліду війни 2 групи відповідно до Закону України №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням заробітку за умов середнього по Україні за останній календарний рік на час перерахунку, визначеного КМУ.

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №824/399/17-а).

При цьому зі змісту рішення від 27.02.2023 року вбачається, що позивачу пенсію обмежено максимальним розміром з 01.03.2023 року (20930 грн).

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", Про прокуратуру, Про статус народного депутата України", Про Національний банк України", Про Кабінет Міністрів України", Про дипломатичну службу", Про службу в органах місцевого самоврядування", Про судову експертизу", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Про наукову і науково-технічну діяльність", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Про пенсійне забезпечення", Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.

Отже, станом на 01.03.2022 року максимальний розмір пенсії становив 19340,00 грн., а станом на 01.03.2023 року 20930,00 грн.

У свою чергу, судом встановлено, що розмір пенсії позивача станом на 01.03.2023 року становив 20930,00 грн.

Позивач, заявляючи даний позов, не просив суд визнати протиправним обмеження максимальним розміром пенсії, проте просив зобов`язати здійснити перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, а тому суд з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України виходить за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з одночасним виходом за межі позовних вимог.

Керуючись ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимальним розміром.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко