Справа № 440/8494/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/8494/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/8494/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2024 адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - ГУНП), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність позивача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу суми грошової компенсації за 2022 рік - 29 календарних днів основної та додаткової оплачуваної щорічної відпустки, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції, зобов`язавши ГУНП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 2015 рік - 04 календарні дні основної оплачуваної щорічної відпустки, за 2022 рік - 29 календарних днів основної та додаткової оплачуваної щорічної відпустки, виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення на день звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення, зобов`язавши ГУНП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2023 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на обставини порушення відповідачем, як роботодавцем, прав позивача на отримання сум грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової оплачуваної щорічної відпустки, а також додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

06.08.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Представник вказала, що дійсно, відповідно до довідки УКЗ ГУНП від 05.08.2024 № 430/115/12/02-2024 у позивача наявні залишки невикористаних відпусток (окрім відпусток, що підлягали компенсації при звільненні) за час служби в поліції, а саме - щорічні відпустки: - 29 календарних днів щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік; додаткові відпустки: - 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій за 2017 рік; - 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій за 2019 рік; - 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій за 2022 рік; - 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій за 2023 рік. Наказом ГУНП від 07.06.2023 № 291 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу). В наказі вказано, що ОСОБА_1 при звільненні має право на отримання грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку в кількості 18 календарних днів. Таким чином, позивачу при звільненні було виплачено компенсацію за невикористану у 2023 році (рік звільнення) відпустку. З приводу невикористаних відпусток за 2022 рік вказувала, що грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, натомість встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Також зазначила про можливість використання працівником відпустки як учасником бойових дій лише в поточному році, у зв`язку з чим перенесення такої відпустки і її компенсація неможливі. Додала, що ОСОБА_1 була надана додаткова відпустка зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2018, 2020, 2021 роки (а.с. 22-24).

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.08.1999 з 07.11.2015 по 07.06.2023 перебував на службі в Національній поліції України (записи №№4-5) (а.с. 11-12).

Зокрема, відповідно до витягу з наказу ГУНП №2 о/с від 07.11.2015 «По особовому складу», відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання "майор міліції", призначено як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ у порядку переатестування на посаду старшого інспектора-чергового Шишацького відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУНП, присвоєно спеціальне звання "майор поліції" (а.с. 32).

Згідно з витягом з наказу ГУНП №291 о/с від 07.06.2023 «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) майора поліції ОСОБА_1 , інспектора-чергового чергової частини сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №3 Миргородського районного відділу поліції, 07.06.2023. Вказано, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 26 років. При звільненні має право на отримання грошової компенсації за невикористану у році звільнення відпустку в кількості 18 календарних днів (а.с. 35).

На адвокатський запит адвоката Єрьоміної В.А. з приводу надання інформації щодо всіх днів невикористаної основної та додаткової відпустки ОСОБА_1 за період проходження служби в поліції, відповідно до Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР, Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (а.с. 34) відповідач листом від 14.12.2023 №344аз/115/04/12-2023 повідомив, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на території України та загрози захоплення будівлі ГУНП військами країни-агресора документи відділу документального забезпечення ГУНП в Полтавській області до 2021 року (включаючи накази по особовому складу щодо надання відпустки поліцейським, державним службовцям, працівникам та службовцям ГУНП знищені, як такі, що не мають культурної цінності та втратили практичне значення (акт від 18.03.2022 №775/115/11-2022). Таким чином надати інформацію згідно із запитом щодо надання та наявності залишків відпусток неможливо. Також з посиланням на п. 10 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" та п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, за невикористану у році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошового компенсація відповідно до чинного законодавства. Ураховуючи викладене, відпустка за 2023 рік ОСОБА_1 компенсована при звільненні за відпрацьований період у році звільнення у кількості 18 днів (а.с. 30-31).

В подальшому Управлінням кадрового забезпечення ГУНП було видано довідку від 05.08.2024 №430/115/12/02/-2024 (а.с. 33) про те, що за час проходження служби в ГУНП за період з 07.11.2015 по 07.06.2023 з урахуванням наданих відпусток у ОСОБА_1 наявні залишки невикористаних відпусток (окрім відпусток, що підлягали компенсації при звільненні), а саме:

1) щорічні відпустки:

- 29 календарних днів щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік;

2) відпустки учасникам бойових дій, які згідно законодавства не підлягають компенсації:

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2017 рік;

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2019 рік;

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2022 рік;

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2023 рік.

Позивач вважає, що при його звільненні відповідачем протиправно не виплачено компенсацію за невикористані 4 календарні дні основної оплачуваної щорічної відпустки за 2015 рік, за невикористані 29 календарних днів щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, а також за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за період з 2015 по 2023 роки як учаснику бойових дій.

З цих підстав ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 4 Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки"(надалі - Закон №504/96-ВР), установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Згідно з пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 162 Закону №504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону №580-VIII, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ст. 92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Обчислення тривалості відпусток поліцейських визначено у статті 93 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частинами 2-7 статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році.

Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб.

Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Також, згідно з частиною 10 статті 93 Закону №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 93 Закону №580-VIII, відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами 1 та 2 статті 94 Закону №580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799 (надалі - Порядок №260), визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7 і 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що законом не виключаються випадки коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році.

Таким чином у кожному наступному календарному році поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані у попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Суд зауважує, що Законом України від 06.09.2023 №3379-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб" внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію", якими, зокрема, частину десяту статті 93 викладено в такій редакції:

« 10. Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі загибелі (смерті) поліцейського грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпусток, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, виплачується членам його сім`ї, зазначеним в абзаці третьому частини шостої статті 94 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в разі їх відсутності такі кошти входять до складу спадщини".

Тобто зазначеними змінами усунуто законодавчу прогалину у Законі №580-VIII щодо відсутності регулювання питання виплати поліцейському при його звільненні зі служби компенсації за невикористані дні відпустки за попередні роки.

Водночас, з огляду на відсутність на момент звільнення позивача правового врегулювання спеціальним законодавством питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за попередні роки, суд, керуючись приписами частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що при вирішенні питання щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки підлягали застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону України «Про відпустки».

Згідно зі статтею 24 Закону №504/96-ВР і статтею 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 162 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Всупереч цьому при звільненні позивача йому протиправно не було здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, додаткової оплачуваної відпустки за 2017, 2019, 2022 та 2023 роки як учаснику бойових дій.

Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, неодноразово були предметом дослідження Верховним Судом, зокрема у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19.

Вказані висновки, в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, враховуються судом під час вирішення цього спору.

Так, у справі №160/10875/19 Верховний Суд відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16, і зазначив таке:

«57. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

58. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

59. Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

60. З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

61. Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

62. Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.».

Такі ж висновки підтримані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30.11.2022 при розгляді справи №640/85/20 та від 20.07.2023 при розгляді справи №200/18480/21.

Згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП від 05.08.2024 №430/115/12/02/-2024 (а.с. 33), за час проходження служби в ГУНП за період з 07.11.2015 по 07.06.2023 з урахуванням наданих відпусток у ОСОБА_1 наявні залишки невикористаних відпусток (окрім відпусток, що підлягали компенсації при звільненні), а саме:

1) щорічні відпустки:

- 29 календарних днів щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік;

2) відпустки учасникам бойових дій, які згідно законодавства не підлягають компенсації:

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2017 рік;

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2019 рік;

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2022 рік;

- 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учасникам бойових дій, за 2023 рік.

Як свідчить витяг з наказу ГУНП №291 о/с від 07.06.2023 "По особовому складу", при звільненні позивача йому виплачено лише грошову компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку в кількості 18 календарних днів (а.с. 35).

Тобто при звільненні позивача йому виплачено лише компенсацію за невикористані дні відпустки за 2023 рік.

Таким чином позивачу має право на одержання компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні відпустки, а саме: 29 календарних днів основної та додаткової оплачуваної щорічної відпустки за 2022 рік, 56 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2017, 2019, 2022-2023 роки.

Тож у цій частині позов слід задовольнити.

З приводу позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 2015 рік - 04 календарні дні основної оплачуваної щорічної відпустки та суми грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015, 2016, 2018, 2020, 2021 роки суд зазначає наступне.

Будь-яких документальних відомостей, що підтверджують факт невикористання 4 календарних днів основної оплачуваної щорічної відпустки за 2015 рік позивач не надав, тоді як відповідач цими даними вже не володіє.

З приводу ж відпусток зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2018, 2020, 2021 роки, то у відзиві на позов представник відповідача зауважувала, що за час проходження служби в підрозділах ГУНП у період з 07.11.2015 по 07.06.2023 ОСОБА_1 була надана додаткова відпустка у спірні періоди.

Вказана інформація також підтверджується залишками відпусток ОСОБА_1 , як це зазначено у довідці Управління кадрового забезпечення ГУНП від 05.08.2024 №430/115/12/02/-2024 (а.с. 33).

За таких обставин у суду відсутні фактичні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 2015 рік - 04 календарні дні основної оплачуваної щорічної відпустки та суму компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2018, 2020, 2021 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

Тож обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача лише в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2019, 2022-2023 роки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 07.06.2023, у зв`язку з чим відповідача слід зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу таку грошову компенсацію за невикористані дні відпусток у зазначені періоди.

За таких обставин позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу закону як учасник бойових дій, інших судових витрат не поніс, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/8494/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2019, 2022-2023 роки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто на 07.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2017, 2019, 2022-2023 роки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто на 07.06.2023.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (; вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун