Справа № 420/8285/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/8285/24
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №373 від 10.02.2024 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області №208 о/с від 16.02.2024 року по особовому складу, згідно якого, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), капітана поліції ОСОБА_1 (0129043) заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- поновити ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 лютого по день поновлення на роботі;

- тягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати із сплати правничої допомоги;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, а також в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з березня 2019 року позивач працював у лавах Національної поліції України на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення № 2 Одеського районного управління №2 Національної поліції в Одеській області. Дисциплінарних стягнень не мав. 27 січня 2024 року за відомостями позивача, відносно нього інспектором взводу №2 роти №6 УПП протиправно складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУаАП. Зазначає, що 29 лютого 2024 року він дізнався, що на підставі наказу ГУНП в Одеській області № 208 о/с від 16 лютого 2024 року його звільнено зі служби в поліції за п. 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби). Даний наказ прийнято на підставі наказу ГУНП в Одеській області №373 від 10 лютого 2024 року. Відповідач прийняв наказ №373 від 10 лютого 2024 за наслідками службового розслідування проведеного за наказом відповідача № 239 (зі змінами внесеними наказом ГУНП в Одеській області від 05.02.2024 року №319) і він похідний від наказу №208 від 16 лютого 2023 року в частині, що стосується позивача і є протиправним.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову скасувати; постановити нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що з 27 січня 2024 року по 29 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 не працював та офіційно знаходився на лікуванні. 29 лютого 2024 року позивач дізнався , що на підставі наказу ГУНП в Одеській області № 208 о/с від 16 лютого 2024 року його звільнено зі служби в поліції за п. 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисціплінарного стягнення у виді звільнення зі служби). Відповідно до ст. 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Таким чином, на думку апелянта, звільнення було проведене всупереч вимогам закону та є протиправним. Щодо, на думку суду, тривалого не виправданого реальними перешкодами чи потребами зволікання у проходженні медичного огляду сприйнятого судом як відмову у його проходженні, апелянт вказує, що він заперечує вказані обставини та наполягає на тому, що не мав фізичної можливості під час перевірки відразу пройти відповідні дослідження в зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Згідно залученої до позову довідки з клініки Odrex у відділенні невідкладної (екстреної) медичної допомоги ОСОБА_1 встановлено діагноз остехондроз поперекового відділу хребта, люмбоішіалгія. Також, апелянт вказує, що Після цього, позивач лікувався у КНП МКЛ №11 ОМР. У лікарню позивач потрапив, 27 січня 2024 року, відразу після надання допомоги лікарями швидкої клініки Odrex. У МКЛ №11 позивач пройшов усі дослідження, ніякого алкоголю в крові не було виявлено. Апелянт зазначає, що не відмовлявся від проходження обслідування на стан алкогольного сп`яніння та не зміг цього зробити під час перевірки за станом здоров`я.

17 липня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

17 липня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про виклик та допит свідків.

17 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання, в якому представник у зв`язку з неприбуттям в судове засідання належно повідомлених представника позивача та самого позивача, просить суд розглянути справу без участі представника ГУНП в Одеській області у письмовому провадженні.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, позивач та його представник в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву представника відповідача про виклик свідків, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки у заяві про виклик свідків не наведено мотивів та обґрунтувань, щодо необхідності допиту свідків та не зазначено, які факти та аргументи вони можуть підтвердити, натомість в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в поліції з березня 2019 року та з грудня 2022 року перебував на посаді заступник начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного Національної поліції в Одеській області.

Відповідно до службової характеристики на заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 (0129043) капітан поліції ОСОБА_2 службу в органах внутрішніх справ проходив з жовтня 2010 року до серпня 2014 року, в Національній поліції - з березня 2019 року, в займаній посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області з грудня 2022 року. За час проходження служби характеризується посередньо. До виконання службових обов`язків відноситься недбало, не проявляючи при цьому розумну ініціативу та наполегливість. Не завжди здатний швидко розібратися по суті питання та виділяти головне. Не здатен швидко приймати правильні рішення. За результати своєї праці не вболіває, розпочату роботу не завжди доводить до завершення, потребує постійного контролю за якістю виконання вказівок, несумлінний при їх виконанні. Має низьке почуття відповідальності, схильний перекладати її на інших. Не рахується з думками інших, не завжди здатний оцінити їх пропозиції для прийняття оптимального рішення. Авторитету та поваги у співробітників не має. Допускає порушення службової дисципліни і законності, на належному рівні не володіють знаннями Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, не дотримуються Правил носіння однострою поліцейських, затверджених наказом МВС України від 19.08.2022 № 718 (зі змінами). Іноді зловживає спиртними напоями.

27.01.2024 начальником УГІ ГУНП полковником поліції ОСОБА_3 подано начальнику ГУНП в Одеській області доповідну записку (вх. ВДЗ ГУНП від 27.01.2024 № 959; вх. УГІ ГУНП № 372) та запропоновано призначити службове розслідування у зв`язку з виявленими порушеннями вчиненими капітаном поліції ОСОБА_4 , зокрема за фактом керування ним 27.01.2024 під час дії комендантської години транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, непред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, вивчення ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього та його службової діяльності.

У доповідній записці вказано, що 27.01.2024 о 01:20 до управління головної інспекції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі- ГУНП) з УПП в Одеській області ДНП НПУ (далі - УПП) надійшла інформація про факт керування поліцейським відділення поліції № 2 ОРУП № 2 ГУНП в області з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом. Попередньо перевіркою з`ясовано, що 27.01.2024 о 00:42 нарядом УПП в Одеській області ДПП НПУ «Океан Д-502», у складі інспектора взводу № 2 роти № 6 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського взводу № 2 роти № 6 рядового поліції ОСОБА_6 , за вулицею Пестеля 2, корп. 1, в м. Одесі, за порушення комендантської години був зупинений автомобіль «Mitsubishi Outlander», під керуванням заступника начальника СКП ВнП № № 2 (Усатове) ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_7 (0129043), який перебував поза службою, без табельної вогнепальної зброї, в цивільному одязі. В ході спілкування із капітаном поліції ОСОБА_4 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Драгер», на що останній відмовився, але погодився пройти зазначений вище огляд у закладі охорони здоров`я, куди і був доставлений нарядом УПП.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №239 від 27.01.2024 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці УГІ ГУНП в Одеській області від 27.01.2024 № 55/252, щодо можливого порушення службової дисципліни окремими посадовими особами відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в області, зокрема заступником начальника сектору кримінальної поліції цього ж відділення поліції капітаном поліції ОСОБА_4 (0129043), що призвело до керування в ніч на 27.01.2024 під час дії комендантської години транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, непред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, а також для вивчення його службової діяльності, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього призначено службове розслідування.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №111 о/с відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування капітана поліції ОСОБА_7 (0129043), заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на адресу позивача засобами поштового зв`язку та на месенджери було скеровано лист від 29.01.2024 №55/279 із запрошенням прибути до Головного управління Національної поліції в Одеській області для опитування в рамках службового розслідування та пропозицією надати письмові пояснення у разу неможливості такого прибуття.

Відповідно до акту, у визначений час, за вказаним вище листом капітан поліції ОСОБА_2 за викликом не прибув та на вказану електронну адресу дисциплінарної комісії пояснення не надіслав. Про причини неможливості надіслати пояснення у визначений час, капітан поліції ОСОБА_2 не повідомив. Зокрема, у період з 29.01.2024 по 31.01.2024 включно, капітан поліції ОСОБА_2 не зробив жодної спроби повідомити членам дисциплінарної комісії про неможливість прибути або написати та надіслати пояснення, та щодо узгодження іншої дати та часу складання письмових пояснень стосовно питань, які цікавлять дисциплінарну комісію, в рамках службового розслідування, яке призначено та проводиться за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими посадовими особами ГУНП в Одеській області, зокрема за фактом керування в ніч на 27.01.2024 під час дії комендантської години транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, непред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Судами встановлено, що під час службового розслідування було отримано пояснення від інспектора взводу № 2 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП рядового поліції ОСОБА_6 , інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , командира взводу № 2 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції К. Огородова , заступника командира роти № 6 батальйону № 1 полку УПП капітан поліції ОСОБА_9 , інспектора взводу № 1 роти№ 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , старшого інспектора відділу підтримки УГІ ГУНП в області майор поліції ОСОБА_11 , т. в. о. інспектора відділу підтримки цього ж управління ГУНП в області старший лейтенанта поліції Д. Колесника, старшого дільничного офіцера поліції відділення поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в області підполковника поліції ОСОБА_12 .

Також, судом встановлено, що під час проведення службового розслідування, комісією було вивчено матеріали нагрудних відеореєстраторів (бодікамер) посадових осіб УПП.

Представником відповідача надано до суду відеозапис з нагрудних камер поліцейських (т.1 а.с.130), з яких, зокрема, встановлено, що:

- позивач не надав на прохання посадової особи поліції посвідчення водія (портативний відеореєстратор поліцейського УПП № 474598 з 00:42-00:55), особу позивача було встановлено на підставі службового посвідчення та дозволу на зброю, які були виявленні під час поверхневого огляду;

- після оголошення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння (02:07 год., портативний відеореєстратор поліцейського УПП №474598) та на запитання поліцейського чи піде позивач проходити експертизу для виявлення в його організмі вмісту алкоголю ОСОБА_2 вказав: «Я не вважаю за доцільне проходити» (02:08 год., портативний відеореєстратор поліцейського УПП №474598);

- на вимогу поліцейського дати чітку відповідь щодо того чи буде позивач проходити експертизу для виявлення в його організмі вмісту алкоголю О. Атаман вказав: «Ні, я не вважаю за доцільне (02:09 год., портативний відеореєстратор поліцейського УПП №474598).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на встановлені обставини у цій справі, з погляду стороннього спостерігача, поведінка позивача не була звичайною, тобто такою, що відповідала загальному перебігу подій, а зволікання у наданні документів для встановлення особи та водійські права на управління транспортним засобом, а також проходження медичного огляду на стан сп`яніння - не виправдані об`єктивними чинниками у зв`язку з чим суд першої інстанції вважає, що дисциплінарна комісія мала підстави розцінити таку поведінку позивача не виправданою реальними перешкодами чи потребами в зволіканні у проходженні медичного огляду, як відмову у його проходженні. Суд першої інстанції зазначив, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є вчинення ним дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Суд першої інстанції вважає, що висновки службового розслідування відповідають фактичним обставинам справи, а дії позивача не відповідають вимогам законодавства, яким визначені основні обов`язки поліції, що свідчить про ігнорування та недотримання вимог Дисциплінарного статуту, Закону України «Про Національну поліцію»", а також безвідповідальне відношення до своїх функціональних обов`язків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (преамбула названого Закону).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 цього Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до частини першої статті 64 згаданого Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до пунктів 1, 6, 8, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За правилами частин першої-шостої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному КУпАП, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частин п`ятої та п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Подібна за змістом вимога міститься у пункті 7 розділу IV «Повноваження уповноваженого керівника та осіб, які беруть участь у проведенні службового розслідування» Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України28 листопада 2018 року за №1355/32807.

Цим пунктом, зокрема, передбачено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Згідно із частинами першою, третьою статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Положеннями частин сьомої та восьмої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із частиною четвертою статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за №1576/29706). Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (абзац 2 пункту 1 Правил).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Основні вимоги до поведінки поліцейського» названих Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV «Взаємодія поліції із громадськістю та іншими державними органами» цих Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, основні мотиви скаржника, якими він обґрунтовує наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, зводиться до порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04. 2024 року, яка свідчить про недоведеність керування авто апелянтом у стані алкогольного сп`яніння та про його відмову пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку. У цьому контексті доводи скаржника ґрунтуються на тому, що дії, які ставляться йому в провину в дисциплінарному провадженні, були предметом перевірки судом у межах вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, тому, на його переконання, лише постановою суду за наслідками розгляду такої справи має бути встановлено, чи мало місце вчинення таких дій, а також чи є позивач винуватим у їх вчиненні. Позивач заперечує законність оцінки таких дій у межах службового розслідування, з огляду на те. що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 року не встановлено його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанцій норм права у межах підстав апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово досліджував питання можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які (або частина яких) у той же час можуть містити ознаки адміністративного правопорушення, а також обов`язковості врахування у такому випадку рішення суду, ухваленого за наслідками вирішення питання про вчинення цією особою адміністративного правопорушення і її вини у його вчиненні.

Станом на час перегляду цієї справи позиція Верховного Суду із цього питання є усталеною та її суть з різних боків розкрито у постановах: від 06 березня 2019 року в справі №816/1534/16, від 17 липня 2019 року в справі №806/2555/17, від 22 жовтня 2019 року в справі №480/3950/18, від 23 жовтня 2019 року у справі №804/4480/17, від 29 листопада 2019 року в справі №824/832/18-а, від 13 лютого 2020 року в справі №1.380.2019.000121, від 05 березня 2020 року у справі №815/4478/16, від 24 вересня 2020 року в справі №420/602/19, від 19 травня 2022 року в справі №480/4079/18, від 26 травня 2022 року в справі №420/3630/20, від 07 липня 2022 року у справі №460/5545/20 та інших.

В основу мотивів цих судових рішень покладено висновки про те, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами. Притягнення чи не притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутність складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Відсутність факту притягнення поліцейського до адміністративної відповідальності не виключає наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який уповноважена особа у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції. Відповідно, у випадку закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, - це є свідченням відсутності складу адміністративного правопорушення, проте не дисциплінарного проступку.

У цьому ж контексті слід зауважити, що за правилами частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Однак, за позицією Верховного Суду, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Для спростування преюдиційних обставин, учасник процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази (подібні за змістом висновки наведено в постановах Верховного Суду від 30 серпня та 22 вересня 2022 року у справах №904/1427/21, №420/4977/20).

Відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Ураховуючи, що у межах розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності суд не досліджує питань наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, адже, як зазначалося, дисциплінарне провадження має іншу мету, процедуру та правила оцінки дій і матеріалів, то висновки такого суду (його правова оцінка) не є обов`язковими для суду, який розглядає справу щодо оскарження індивідуального акту про притягнення цієї особи до дисциплінарної відповідальності. Це ж стосується дисциплінарного органу, який, вирішуючи питання наявності або відсутності у діях особи ознак дисциплінарного проступку, керується виключно правилами та вимогами, встановленими для дисциплінарної процедури, однак не втручається у питання винуватості цієї особи у скоєнні адміністративного правопорушення за правилами і в порядку КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює доводи скаржника, щодо протиправного відхилення судом першої інстанції доводів про те, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2024 року свідчить про недоведеність керування авто апелянтом в стані сп`яніння або перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння та про його відмову пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку, оскільки результат розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності не впливає на результат розгляду дисціплінарного проступку.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що він не відмовлявся пройти відповідну перевірку на стан сп`яніння, а просто не мав фізичної можливості це зробити за станом здоров`я, оскільки відеофіксацією події на місці зупинки позивача від 27.01.2024 року вбачається, що протягом більше двох годин, поліцейські пропонували позивачу пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» а надалі, приїхавши з працівниками поліції до медичного закладу, позивач викликав службу «швидкої допомоги», почав скаржитись на поганий стан здоров`я, сказав працівникам поліції, що не вважає за доцільне проходити огляд на стан сп`яніння.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №373 від 10.02.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до посадових осіб відділення поліції №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 6, 8, 13 частини третьої статті 1, частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337- VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію України» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, абзаців другого, третього частини п`ятої статті 14, абзаців другого, третього, шостого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, пункту 7 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, пункту 1.3 розділу І, підпунктів «а», «б» пункту 2.1, підпунктів «д» пункту 2.3, підпункту «а» пункту 2.4, пункту 2.5 розділу ІІ Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, пункту 1 розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 26.02.2022 № 14/А-2022 (зі змінами), пункту 4.1 розділу VI Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області, затверджених наказом ГУНП в області від 24.04.2023 № 1000 «Про затвердження Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області», підпунктів 1, 2, 3 пункту 2 наказу ГУНП в області від 03.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», пунктів 1.23, 1.29, 1.44 розділу І Посадової інструкції від 05.01.2024 № 61.4- 8дск, наказано до капітана ОСОБА_13 (0129043), заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с.17-20).

Зазначені порушення, за висновком службового розслідування, дістали вияв в особистій недисциплінованості, недотриманні положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, недотриманні законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не виконанні розпоряджень поліцейських, які давалися в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, за наявності у нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, не інформуванні безпосереднього керівника про обставини події, невжитті заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, вчиненні дій, що перешкоджали іншим поліцейським виконувати їх обов`язки, а також які підривали авторитет Національної поліції України, не сприянні проведенню службового розслідування, спробі ввести в оману працівників поліції щодо факту керування транспортним засобом, ненадання пояснень ні під час зупинки ні під час дисциплінарного розгляду справи, не сприянні керівникові в дотриманні службової дисципліни, у самоусуненні від належного виконання своїх службових обов`язків, зокрема в частині не виконання зобов`язань: не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання поліцейського; дотримуватись службової дисципліни, внутрішнього розпорядку діяльності поліцейського, ужиття заходів щодо недопущення надзвичайних подій.

Перевіряючи повноту та достовірність встановлених комісією обставин, а також доведеність тих порушень, що ставляться позивачеві в провину, суд першої інстанції детально відобразив та дослідив у рішенні зміст як матеріалів службового розслідування, так і доказів, отриманих під час судового розгляду.

З досліджених судами доказів встановлено, що на вимогу працівника поліції позивач не надав посадовій особі поліції посвідчення водія (відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського УПП № 474598 з 00:42-00:55), особу позивача було встановлено на підставі службового посвідчення та дозволу на зброю, які були виявленні під час поверхневого огляду.

Протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи позивачем не спростовано дані обставини належними та допустимими доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що виконуючи вказані вимоги працівника патрульної поліції, позивачу як особі, яка також є працівником поліції, достеменно було відомо про дії щодо нього як до водія відповідного транспортного засобу.

З відео також судом встановлено, що інспектором УПП позивачу, як водію транспортного засобу було повідомлено про наявність запаху алкоголю з автомобілю та запропоновано пройти тест на стан сп`яніння на приборі «Драгер».

При цьому, позивач нехтуючи вимогами поліцейського, розмовляв по телефону, йшов з місця зупинки автомобіля, на вимоги поліцейського не звертав ніякої уваги. Такі дії поліцейського, можна розцінити як зневагу до вимог поліцейського, порушення етичних, правових та службово-дисциплінарних норм поведінки.

Судом встановлено, що постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 10.04.2024 по справі №521/1617/24 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.16-18).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було вчинення ним дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 6, частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, абзацу другого частини п`ятої статті 14, абзацу третього частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, пункту 1.3, підпункту «а» пункту 2.4 пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а не обставини щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Як зазначено в наказі від 16.02.2024 року №373, Дисциплінарною комісією зібрані докази про послідовно вчинені дисциплінарні проступки капітана поліції ОСОБА_1 , досліджені відомості, що відображені в адміністративних матеріалах, складених за фактами вчинення адміністративних правопорушень, у відеозаписах з портативних відеореєстраторів, закріплених на однострої поліцейських УПП та УГІ ГУНП в області, із камер відеонагляду, що встановлені на АЗС «ОККО», письмових поясненнях працівників поліції, а також інших осіб та встановлено, що 27.01.2024 о 00:42 нарядом УПП «Океан Д-502», у складі інспектора взводу № 2 роти № 6 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського взводу № 2 роти № 6 рядового поліції ОСОБА_6 , за адресою: вул. Пестеля, 2, корп. 1, м. Одеса, за порушення комендантської години був зупинений автомобіль «Mitsubishi Outlander», н. з. НОМЕР_2 , під керуванням заступника начальника СКП ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_2 , який перебував поза службою, без табельної вогнепальної зброї, у цивільному одязі. Під час спілкування поліцейських УПП із капітаном поліції ОСОБА_4 в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). З огляду на це капітанові поліції ОСОБА_14 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager». Від освідування на місці події останній категорично відмовився, однак погодився пройти медогляд у закладі охорони здоров`я, куди і був доставлений нарядом УПП. Після прибуття до КНП «ООМЦПЗ» Одеської обласної ради капітан поліції ОСОБА_2 , з метою уникнення відповідальності, почав скаржитись на погане самопочуття та викликав бригаду швидкої медичної допомоги ТОВ «Дім Медицини» (Odrex). Так, під час надання медичної допомоги працівниками ШМД було встановлено попередній діагноз: остеохондроз поперекової ділянки хребта. Надалі капітан поліції ОСОБА_2 надав згоду на госпіталізацію до ТОВ «Дім медицини» на кареті швидкої допомоги. Останній покинув приміщення КНП «ООМЦПЗ» без проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння. У процесі спілкування поліцейських УГІ ГУНП в області з працівником ШМД Істоміним з`ясовано, що останній відчував від ОСОБА_7 запах алкоголю з ротової порожнини. До того ж капітан поліції ОСОБА_2 не виконав законних вимог поліцейських УПП, а саме не надав водійського посвідчення відповідної категорії та намагався вчиняти дії, які унеможливлювали б установлення стану його сп`яніння, а саме: затягував час (постійно розмовляв по телефону та не погоджувався із багаторазовими пропозиціями поліцейського УПП пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння), ухилявся (ігнорував поліцейських УПП), відмовлявся від проходження огляду у закладі охорони здоров`я (що зафіксовано на бодікамери).

Відповідно до наказу від 16.02.2024 №373, під час відсутності капітана поліції ОСОБА_7 на службі йому було неодноразово запропоновано надати пояснення (29.01.2024, 31.01.2024 та 02.02.2024) шляхом здійснення викликів та створено для цього умови. Однак поліцейський наданими можливостями не скористався та своїми діями створював перешкоди роботі дисциплінарної комісії.

Встановлено, що у процесі проведення службового розслідування виявлено критичні публікації у соціальних мережах «Telegram», «Facebook» та «Instagram» про те, що 27.01.2024 під час дії комендантської години працівниками УПП було зупинено автомобіль, за кермом якого перебував заступник начальника СКП ВНП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів наголошує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Судом у межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. Водночас, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Положення статей 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

З огляду на вказане, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе Держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Судом першої та апеляційної інстанції за наслідками дослідження відеозаписів з портативних камер поліцейських встановлено, що обставини, які викладені у висновку дисциплінарного органу, відповідають дійсності, та підтверджені поясненнями інспекторів патрульної поліції.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем, на підтвердження своєї позиції, доказів протилежного не надано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до встановлених обставин, позивачем не доведено, а судом не встановлено не відповідності спірних рішень вимогам, що висуваються статтею 19 Конституції України до рішень суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі Порядок).

Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується саме під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Так, відповідно до п.1 розділу V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Так, відповідно до пунктів 2, 3 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок №893, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами;

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи міститься акт про відмову від надання пояснень.

Колегія суддів повторно наголошує, що відсутність факту притягнення до адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Так, під час визначення виду дисциплінарного стягнення позивачеві відповідачем враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті спірних наказів про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції та посади, відповідачі діяли обґрунтовано, в порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а застосоване до позивача стягнення є співмірним із вчиненим проступком.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржені рішення відповідачів про притягнення позивача до дисциплінарного стягнення відповідають критеріям обґрунтованості, доведеності та пропорційності.

Щодо доводів апелянта про те, що звільнення проведено всупереч вимог закону, а саме те, що звільнення позивача відбулось в період перебування його на лікарняному, колегія суддів вважає що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки наказом від 10.07.2024 року №1085о/с до наказу від 16 лютого 2024 року №208 о/с внесено зміни, в частині дати звільнення позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.09.2024 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик