Справа № 363/3256/24
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.09.24 363/3256/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Улибіної В.О., представника відповідача Заріцького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

01.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, надісланим на адресу суду засобами поштового зв`язку, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову за №606 від 18.06.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка була складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ;

- закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 210 КУпаП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є громадянином України, який має трьох дітей та до повномасштабного вторгнення проживав за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 . З 24.02.2023 року отримав статус внутрішньо-переміщеної особи та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . З 05.09.2019 року працює в ТОВ «МАНІФЕСТ» на посаді менеджера. 20.05.2024 року ним були оновлені його військово-облікові дані в застосунку «РЕЗЕРВ+» та згідно інформації з реєстру ОБЕРІГ він не перебуває у розшуку та дані відносно нього оновлені. 04.06.2024 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання відстрочки від призову на службу з підстав його статусу багатодітного батька. Натомість, 04.06.2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено відносно нього протокол за №606 за ознаками ч. 3 ст. 210 КУпАП (не перебування на військовому обліку за місцем фактичного проживання), розгляд якого було призначено на 10 год. 00 хв. 18.06.2024 року. Так, 18.06.2024 року позивачем особисто були подані письмові пояснення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, в яких він просив визнати протокол неправомірним та не притягати його до адміністративної відповідальності. Однак, вказані письмові пояснення були фактичного проігноровані, у зв`язку з чим було винесено постанову. Позивач вказує, що з прийнятою відповідачем постановою він не погоджується, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, з конкретизацією ймовірної бездіяльності. Ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 04.06.2024 року, ні в оскаржуваній ним постанові від 18.06.2024 року не зазначено місце вчинення ймовірного правопорушення та час вчинення правопорушення, зокрема періоду його вчинення. Позивач вказує, що з 10.03.2004 року він перебуває на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання в м. Маріуполь Донецької області. Крім того, роботодавцем позивача здійснюється ведення військового обліку на підприємстві. ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народився третій син ОСОБА_3 , що і зумовило остаточний переїзд у відносно безпечний регіон Київську область. Також, відповідач не конкретизував початок відліку строку для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже позивач офіційно перебував та перебуває на військовому обліку, оскільки Україна не визнає юрисдикцію рф відносно м. Маріуполя. В контексті обов`язку та строків, які передбачені ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що обов`язок позивача стати на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 виник з 24.02.2023 року по 02.03.2023 року. Тобто, з огляду на чітко визначені законодавцем строки на постановку на облік, адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП має чіткий проміжок, який рахується в 7-денний строк. Разом з тим, враховуючи, що останній день для постановки позивача на військовий облік припав на 02.03.2023 року то в розумінні ч. 7 ст. 38 КУпАП, один рік для притягнення до адміністративної відповідальності сплинув 02.03.2024 року, незалежно від того, що адміністративне правопорушення за ознакою ч. 3 ст. 210 КУпАП було виявлено 04.06.2024 року. Отже, не встановлення відповідачем фактичних обставин справи та не застосування до спірних правовідносин положень ч. 7 ст. 38 КУпАП призвело до протиправного складання протоколу та винесення оскаржуваної постанови. Крім того, позивач зазначає, що в період з 24.02.2024 року він мав поважні причини, які зумовили його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: проблеми зі здоров`ям та народження третьої дитини.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Під час розгляду справи в суді позивач та його представник повністю підтримали вимоги, викладені в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Заріцький С.М. проти позову категорично заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки оскаржувана позивачем постанова прийнята відповідно до діючого законодавства і жодних підстав для її скасування не має.

Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Як вбачається з копії паспорту серії НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народився у м. Маріуполь Донецької області, з 07.04.1995 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та з 10.03.2004 року стоїть на військовому обліку (а.с. 12-17).

Факт перебування ОСОБА_1 на військовому обліку у м. Маріуполь з 10.03.2004 року підтверджується також копією військового квитка серії НОМЕР_2 де вказано, що останній є обмежено придатним з військово-обліковою спеціальністю оператор електронних обчислювальних машин (а.с. 24-29).

Згідно довідки переселенця за №3240- від 24.02.2023 року ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

З 02.10.2007 року ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 02.10.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 19).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 23.11.2010 року, серії НОМЕР_5 від 29.03.2014 року та серії НОМЕР_6 від 17.02.2023 року ОСОБА_1 є батьком трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 20-22).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_7 , виданого Вишгородською міською радою 21.03.2023 року, зі строком дії до 13.11.2028 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с. 23).

05.09.2019 року ОСОБА_1 прийнято на посаду менеджера з фінансового аналізу в ТОВ «МЕТІНФЕСТ ДІДЖИТАЛ», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_8 (а.с. 30-32).

Як вбачається з інформації з реєстру Оберіг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку та оновив данні 20.05.2024 року о 18 год. 07 хв., вказавши адресу проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 33-35).

04.06.2024 року відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за №606 за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с. 41-42). Так, зі змісту вказаного протоколу вбачається, що в провину ОСОБА_1 інкримінується те, що під час військового стану він не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 , за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , що є порушення правил військового обліку.

18.06.2024 року ОСОБА_1 було надано письмові пояснення та зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення за №606 від 04.06.2024 року, які зареєстровані за вх. №8873 (а.с. 43-44).

18.06.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 виніс постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000 грн. (а.с. 45-46). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 під час особливого періоду не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого проживання, що є порушення вимог п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ за №1487 від 30.12.2022 р.).

Так, ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року за №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ за №921 від 07.12.2016 року (далі - Порядок).

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, положення ст. 210 КУпАП, в редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 року, було передбачено відповідальність за: 1) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 року, який набрав чинності 19 травня 2024 року, внесено зміни до ст. 210 КУпАП.

Так, з 19 травня 2024 року ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за 1) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окрім того, у примітці вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління. Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил. Суб`єктом правопорушення може бути призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, відповідно до ст. 235 КУпАП - розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Так, згідно вимог ст. 7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП наголошує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, з 19.05.2024 року Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач з 10.03.2004 року перебуває на військовому обліку у м. Маріуполь, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 . 24.02.2023 року позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи та проживає з цього часу в АДРЕСА_2 . 20.05.2024 року позивач оновив військово-облікові дані в застосунку РЕЗЕРВ+ та згідно інформації з реєстру ОБЕРІГ (застосунок РЕЗЕРВ+) не перебуває у розшуку, дані відносно нього оновлені. 04.06.2024 року позивач прибув до відповідача для отриманні відстрочки від призову на військову службу з підстав його статусу багатодітного батька, натомість - 04.06.2024 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за №606 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (не перебування на військовому обліку за місцем фактичного проживання пп. 1 п. 1 додатку №2 Постанови КМУ за №1487 від 30.12.2022 року, а 18.06.2024 року позивача, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закон №2232-XII) - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону №2232-XII - військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону №2232-ХІІ - призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За змістом оскаржуваної постанови позивач під час особливого періоду не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого проживання, що є порушення вимог п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 р.).

Згідно п.п.1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року:

Призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку:

- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

Пунктом 23 вказаної постанови КМУ за №1487 передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року за №265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційні системи.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Відповідно ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Як вбачається з інформації реєстру ОБЕРІГ (застосунок РЕЗЕРВ+) позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку та оновив данні 20.05.2024 року о 18 год. 07 хв.

Також, у ч. 1 ст. 38 КУпАП, в редакції станом на лютий 2023 року, було зазначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Надалі Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року, доповнено ст. 38 КУпАП новою частиною. Так, згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи положення ст. 8 КУпАП, беручи до уваги, що зміни внесені до ст. 210 КУпАП посилюють відповідальність особи, суд вважає, що такі зворотної сили не мають та до позивача застосовуватися не можуть.

Тобто, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, можна притягувати осіб, які вчинили адміністративне правопорушення з 19 травня 2024 року. Натомість, у лютому 2023року за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період передбачалась відповідальність за ч. 2 ст. 210 КУпАП у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови за №606 від 18.06.2024 року доказом, що підтверджує склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, в діях позивача є, зокрема, протокол №606 від 04.06.2024 року, згідно з яким в провину ОСОБА_1 інкримінується те, що під час військового стану він не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 , за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , що є порушення правил військового обліку.

При цьому, суд зауважує, що із наявних у справі матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у м. Маріуполь з 10.03.2004 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 . Як вбачається з інформації з реєстру Оберіг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на обліку та оновив данні 20.05.2024 року о 18 год. 07 хв., вказавши адресу проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, будь-які сумніви щодо доведеності вини позивача у порушенні строків постановки на військовий облік тлумачаться на користь останнього та презюмується, що останній діяв добросовісно та законно. Разом з тим, навіть якщо припустити, що у період з лютого 2023 року позивач й допустив порушення строку щодо постановки на військовий облік після зміни місця проживання, то станом на червень 2024 року строки накладення адміністративного стягнення сплили.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і зробив 20.05.2024 року, а 18.06.2024 року відносно останнього начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 полковником ОСОБА_2 було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, на переконання суду, є недоведеним.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення та накладення стягнення покладається саме на відповідача і саме відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили обставини на які він посилається при прийнятті оскаржуваного рішення. Відповідачем будь-яких допустимих доказів щодо правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, будь-які докази, що підтверджують його винність у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У рішенні від 22.12.2010 року за №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі за №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Позивач, звертаючись із позовом, сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно ЗУ "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складає 3028 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року в справі за №543/775/17 зазначає, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028х0,2 = 605,60 грн.).

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі ст. ст.19, 65 Конституції України, ст. ст.1, 7, 9, 14, 23, 24, 27, 210 ч.3, 235, 245, 247, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову за №606 від 18.06.2024 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 , юридична адреса: АДРЕСА_4 .

Головуюча суддя О.П. Дьоміна