Справа № 320/20242/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року № 320/20242/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення № 2 Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 18 жовтня 2023 року (додаток 2 до протоколу № 61 засідання Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора (в режимі відеоконференції) від 18.10.2023) про неуспішне проходження прокурором атестації, яким визначено, що прокурор відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Мухіна Людмила Володимирівна, неуспішно пройшла атестацію.

визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 14 листопада 2023 року № 1246 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України на підставі рішення Кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною (підстави наказу: рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора № 2 від 18.10.2023, наказ про надання відпустки від 16.10.2023 № 3288-вц).

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про звільнення позивачки не відповідає вимогам чинного законодавства, Конституції України і Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тож є протиправним і підлягає скасуванню. Згідно з доводами позивачки, її звільнено на підставі закону, норми якого не регулюють статус прокурора, а також за відсутності фактичної ліквідації органу прокурату та під час перебування її у відпустці.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивачка з травня 1999 року працювала в органах прокуратури та з грудня 2015 року була переведена до Генеральної прокуратури України. У грудні 2016 року позивачка була призначена на посаду прокурора відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Позивачка перебувала у відпустках у зв`язку із вагітністю та пологами та для догляду за дитиною з 30.08.2019 до 18.03.2023.

Заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію подала в установлений термін 15.10.2019.

Першою кадровою комісією 23.12.2019 було прийнято рішення (протокол № 11), яким запропоновано провести з прокурором атестацію після її виходу з відпустки у зв`язку з вагітністю, пологами і для догляду за дитиною. З 19.03.2023 позивачка приступила до виконання службових обов`язків.

Кадровою комісією Офісу 04.10.2023 (протокол № 58) було затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора на 12.10.2023 для прокурорів і слідчих Генеральної прокуратури України, зокрема для позивачки визначено дату та час складання іспиту на 12.10.2023 з 10:00 год до 12:15 год.

Відповідну інформацію з переліком прокурорів Генеральної прокуратури України та відомостями про дату, час складання іспиту в установлений строк було завчасно, а саме 04.10.2023 оприлюднено на офіційному вебсайті Офісу, а також надіслано особисте запрошення з відповідною інформацією, у т.ч. щодо місця проведення іспиту, на електронну пошту позивачки.

Кадровою комісією Офісу 12.10.2023 (протокол № 59) зафіксовано факт неявки 12.10.2023 прокурорів, у тому числі позивачки, для проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Протоколом кадрової комісії Офісу від 18.10.2023 № 61 зафіксовано, що позивачка для проходження іспиту не з`явилась; про поважні причини неявки не повідомила; мотивовану заяву про перенесення дати складання іспиту не подала.

У зв`язку з зазначеним, 18.10.2023 кадрова комісія Офісу ухвалила рішення № 2 про неуспішне проходження позивачкою атестації.

У період з 18.09.2023 по 18.10.2023 та з 19.10.2023 по 12.04.2024 позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати.

На підставі рішення кадрової комісії Офісу від 18.10.2023 № 2, наказом Офісу від 14.11.2023 № 1246 ц, відповідно до статті 9 Закону України «Про прокуратуру», позивачку звільнено з посади прокурора відділу службових розслідувань управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») у перший робочий день після закінчення відпустки для догляду за дитиною.

Відповідно до наказу Офісу від 12.04.2024 № 856-вц позивачці з 13.04.2024 по 11.10.2024 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду.

Вважаючи рішення кадрової комісії Офісу від 18.10.2023 № 2 та наказ Офісу від 12.04.2024 № 856-вц протиправними, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою про їх скасування та поновлення її на посаді.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

За змістом статті 2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) право громадянина України на працю є одним з основних трудових прав працівників.

Положеннями статті 5-1 КЗпП України передбачено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, щодо правового захисту від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 222 КЗпП України особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

Статтею 4 Закону України від 14.14.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697) установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697 забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо (пункт 1 частини першої статті 16 Закону № 1697).

Законом України від 19.09.2019 № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113, який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку із чим до Закону № 1697 були внесені зміни.

Статтею 14 Закону № 1697 у зв`язку із внесенням до неї змін Законом № 113 передбачено скорочення кількості прокурорів органів прокуратури.

Зокрема, змінами, унесеними законодавцем, установлено, що загальна чисельність прокурорів органів прокуратури становить не більше 10 000 осіб. Приведення у відповідність із вимогами статті 14 Закону № 1697 кількісного складу органів прокуратури здійснюється, крім іншого, шляхом проведення атестації на виконання вимог Закону № 113.

У тексті Закону № 1697 слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно словами «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно з пунктами 6, 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з пунктом 9 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 установлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з пунктом 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Відповідно до пункту 17, 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів, крім випадків її проходження прокурорами та слідчими органів прокуратури, зазначеними в підпункті 3 пункту 7 цього розділу, забороняється.

Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

За підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови настання однієї з таких підстав, зокрема, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.

Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

Указані в цьому пункті прокурори можуть бути звільнені з посади прокурора також і на інших підставах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Таким чином, прокурор звільняється з займаної посади на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації незалежно від перебування, зокрема у відпустці.

Окрім наведених положень законів суд зазначає, що відповідно до пункту 1 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (далі Порядок № 221) атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями (пункт 2 розділу І Порядку № 221).

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку (пункт 9 розділу І Порядку № 221).

За приписами пункту 11 розділу І Порядку № 221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.

У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.

У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.

Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Відповідно до пункту 2 розділ ІІІ Порядку № 221 кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Згідно з пунктами 5, 6 розділу V Порядку № 221 рішення кадрових комісій, протоколи засідань, матеріали атестації прокурорів зберігаються в органі прокуратури, при якому функціонує відповідна кадрова комісія.

Рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації є підставою для видання наказу Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури про звільнення відповідного прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону. Відповідний наказ Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури може бути оскаржений прокурором у порядку, встановленому законодавством.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка виконала наведені вимоги Закону та Порядку № 221 щодо подання заяви про намір пройти атестацію. Натомість позивачка не виконала імперативних вимог щодо обов`язкової явки на іспит, при цьому не подавши кадровій комісії заяви про перенесення дати іспиту з наданням належних доказів поважності причини такої неявки.

Одночасно встановлено, що відповідач у повному обсязі виконав наведені положення Закону та Подяку № 221, а саме: прийняв рішення про проведення атестації, у тому числі, щодо позивачки після її виходу з відпустки; сформував графік складання іспитів, інформацію про що розмістив на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) та додатково надіслав позивачці особисте запрошення з відповідною інформацією на її електронну пошту.

Таким чином суд констатує, що позивачка не вчинила жодних дій, спрямованих на письмове повідомлення кадрової комісії про причини своєї неявки на іспит із наданням підтверджуючих документів, а також не цікавилась наслідками її неявки на іспит. Водночас у даних правовідносинах не лише кадрова комісія повинна дотримуватися вимог законодавства, що регулюють питання реалізації процедури атестації прокурорів, а й прокурор, який також зобов`язаний діяти у рамках умов і процедур атестування, з якими він ознайомився і на застосування яких надав згоду при подачі заяви про намір пройти атестацію.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 31.10.2023у справі № 600/705/20-а та також зазначено, що оскільки позивач не з`явився на складання іспиту і не повідомив комісію про причини такої неявки, колегія суддів уважає, що кадрова комісія, керуючись пунктами 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, пунктом 11 розділу І Порядку № 221 прийняла правомірне рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.07.2022 у справі № 340/2428/20, Порядком № 221 не встановлено обов`язку відповідної кадрової комісії з`ясовувати причини неприбуття кожного прокурора на певний етап атестації, а в силу наведених вище положень пункту 11 Порядку №221 обов`язок сповіщення комісії про причини своєї неявки покладений саме на особу, яка підлягає атестації.

У силу положень частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, наведені висновки Верховного Суду враховуються судом до спірних правовідносин.

Таким чином враховуючи, що позивачка не з`явилась 12.10.2023 на складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосування закону і не повідомила кадрову комісію про причини такої неявки, суд вважає, що Кадрова комісія Офісу, керуючись пунктами 13, 17 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, пунктом 11 розділу І Порядку № 221 прийняла правомірне рішення № 2 від 18.10.2023 про неуспішне проходження позивачкою атестації.

Одночасно суд зазначає, що положення Закону № 113-IX на час прийняття оскаржуваних рішення і наказу були (та є) чинними, неконституційними у встановленому законом порядку не визнавалися. Так само були (та є) чинними і положення Порядку № 221.

Крім того позивачка, подаючи заяву на підставі пунктів 9, 10 розділу І Порядку № 221, у повній мірі була ознайомлена з умовами та процедурами проведення атестації та погодилась на їх застосування, тобто розуміла наслідки неявки на іспит у рамках атестування та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом № 113-IX.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що звільнення позивачки обґрунтовано визначено на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII з підстав, передбачених підпунктом 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

У взаємозв`язку з вищенаведеним та керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 42-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.