Справа № 340/3025/24
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/3025/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вересень Плюс" (вул. Перша Виставкова, буд. 37Е, м. Кропивницький, 25014, РНОКПП 31774943)

до відповідача: Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (пр-т. Олександра Поля, 57, м. Дніпро, 49031, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків від 18.01.2024 року №32/32-00-07-08-20 на суму 409549,10 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на думку позивача, податковим органом порушено порядок призначення фактичної перевірки, перевірку проведено без належних правових підстав, а висновки перевірки суперечать встановленим обставинам та не відповідають вимогам закону.

Ухвалою від 14.05.2024 позовну заяву залишено без руху (т. 2 а.с. 7).

21 травня 2024 року від позивача на адресу суду на виконання ухвали про залишення позову без руху надійшла заява про усунення недоліків та докази сплати судового збору (т. 2 а.с. 10, 13).

Ухвалою суду від 27.05.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки вчинення процесуальних дій (т. 2 а.с. 14).

Від відповідача до суду 13.06.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем під час здійснення роздрібної торгівлі допущено видачу розрахункових документів, у яких відсутні обов`язкові реквізити, передбачені Положенням №13, а відтак порушено пункти 1, 2 та 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265, що й послугувало підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення (т. 2 а.с. 18-20).

Відповідач у відзиві також зазначив на необхідності проводити подальший розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Водночас, у зв`язку з відсутністю будь-якого обґрунтування такого клопотання, суд продовжив розгляд справи у порядку спрощеного (письмового) провадження.

03.07.2024 від позивача до суду відійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач на задоволенні позову наполягав та зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують позовних вимог (т. 2 а.с. 49-51).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Ухвалою від 03.07.2024 задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача докази у справі (т. 2 а.с. 56).

10.07.2024 від відповідача до суду на виконання ухвали від 03.07.2024 надійшли письмові пояснення та витребувані матеріали (т. 2 а.с. 60-126).

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 23.11.2023 по 01.12.2023 ГУ ДПС в Черкаській області проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження діяльності по АДРЕСА_1 , що належить позивачу, щодо дотримання норм законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за наслідками якої складено Акт №12257/23-00-07-07-01/31774943 від 04.12.2023 (т. 1 а.с. 12-14).

Зазначена перевірка призначена та проведена на підставі наказу ГУ ДПС в Черкаській області №2073-п від 22.11.2023, відповідно до змісту якого призначено проведення фактичної перевірки ТОВ "Вересень Плюс" за місцем фактичного здійснення діяльності по вул. Генерала Момота, 17 м. Черкаси, з 17 по 23 листопада 2023 року, за період діяльності з 06.01.2022 по 02.12.2023, з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності. Підставами проведення перевірки зазначено п.п. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.2. п. 80.2. ст. 80 ПК України (т. 2 а.с. 89).

На виконання наказу №2073-п від 22.11.2023 податковим органом виписані направлення на перевірку №3768/23-00-07-07-01 від 22.11.2023 та №3769/23-00-07-07-01 від 22.11.2023 (т. 2 а.с. 89-зворот, 90).

Згідно відміток у зазначених направленнях, такі направлення та службові посвідчення перевіряючих 23.11.2023 були пред`явлені посадовій особі позивача, якій також у цей же день о 14:08 годині вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки №2073-п від 22.11.2023.

Відповідно до розділу ІІІ Акту, податковим органом за наслідками проведення фактичної перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом МФУ від 21.01.2016 №13.

Матеріали справи свідчать про подання позивачем заперечень до акту перевірки, які відповідно до листа ГУ ДПС у Черкаській області від 15.01.2024 №501/6/23-00-07-07-06 враховані не були (т. 1 а.с. 232-234).

На підставі Акту №12257/23-00-07-07-01/31774943 від 04.12.2023 відповідачем складено податкове повідомлення-рішення від 18.01.2024 №32/32-00-07-08-20 (т. 1 а.с. 235).

Позивачем спірне ППР було оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України, проте рішенням від 04.04.2024 №9612/6/99-00-06-03-02-06 скаргу залишено без задоволення, спірне ППР без змін (т. 1 а.с. 238-239).

Не погоджуючись з такими рішеннями податкового органу, позивачем ініційовано розгляд даної справи у Кіровоградському окружному адміністративному суді.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичних перевірок визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7).

Судом встановлено, що зміст наказу про призначення перевірки, направлень на перевірку та інших матеріалів справи свідчить про те, що підставою для проведення спірної перевірки контролюючим органом визначено саме підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового Кодексу України, що відповідачем не заперечувалось.

Вказана правова підстава для проведення перевірки, на думку суду, повністю узгоджується з метою такої перевірки, визначеній у наказі №2073-п від 22.11.2023 - контроль за дотриманням норм законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності; а також змістом складеного за результатами проведеної перевірки Акту фактичної перевірки.

Суд зауважує, що застосовуючи конкретну правову підставу для призначення фактичної перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5729/20-а, від 23 грудня 2021 у справі № 440/950/20, тощо.

Водночас, суд констатує, що наказ №2073-п від 22.11.2023 «Про проведення фактичної перевірки», окрім посилань на норми Податкового Кодексу України, жодних фактичних підстав, які обумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки, не містить.

Суд не приймає доводи представника відповідача, викладені у відзиві, про те, що підставами для прийняття наказу про призначення спірної перевірки слугував лист ДПС України №27334/7/99-00-07-04-02-07 від 31.10.2023, оскільки зміст зазначеного наказу №2073-п від 22.11.2023 не містить жодних посилань на згаданий лист.

Суд зазначає, що посилання податкового органу на підпункт 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 КП України, як на підставу проведення фактичної перевірки, обумовлювало необхідність зазначення конкретних підстав (обставин), якими такий орган мав обґрунтувати необхідність проведення зазначеної перевірки, що у даному випадку податковим органом здійснено не було, що, на переконання суду, свідчить про недотримання з боку контролюючого органу порядку призначення та проведення фактичної перевірки, а отже така перевірка призначена та проведена протиправно.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року (справа №826/17123/18) зроблено висновок, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Крім цього, у постанові від 22 вересня 2020 року (справа №520/8836/18) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, зазначив, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень частини другої статті 74 КАС України щодо допустимості доказів, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення контролюючим органом перевірки, за наслідками якої й було прийняте податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність останнього.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене а також те, що судом встановлено протиправність призначення відповідачем перевірки, за наслідком якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 18.01.2024 №32/32-00-07-08-20, такі висновки, на переконання суду є достатніми для визнання вказаного податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Що стосується стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До матеріалів справи додано платіжні інструкції про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. (т. 2 а.с. 5) та у розмірі 2495,00 грн. (т. 2 а.с. 13), всього на суму 4917,40 грн., зазначені суми підлягають стягненню на користь позивача.

Доказів понесення сторонами інших судових витрат до суду не надано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вересень Плюс" (вул. Перша Виставкова, буд. 37Е, м. Кропивницький, 25014, РНОКПП 31774943) до Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (пр-т. Олександра Поля, 57, м. Дніпро, 49031, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, винесене Східним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків 18.01.2024 №32/32-00-07-08-20.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вересень Плюс" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4917,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО