Справа № 753/21314/23
Суддя: Осіпенко Л. М.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/49/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ломакіної Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції капітана поліції Кривди Людмили Володимирівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві капітана поліції Департаменту патрульної поліції Кривди Людмили Володимирівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксовано не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8104775 від 09.11.2023 року, відповідно до якої позивачки було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КпАП України.

Позов мотивований тим, що 09.11.2023 року інспекторами патрульної поліції був зупинений транспортний засіб Гольф д/н НОМЕР_1 , пасажиром якого була позивачка. У зв`язку з тим, що інспектори поліції тривалий час з`ясовували всі обставини з водієм цього транспортного засобу, який зупинився у крайньому правому ряду, позивачка вийшла з транспортного засобу. На проїжджу частину позивачка не виходила, іншим учасникам дорожнього руху не заважала, незважаючи на це інспектор управління патрульної поліції Кривда Людмила Володимирівна поводила себе не коректно відносно позивачки, а згодом склала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8104775.

При винесенні постанови не було дотримано порядок розгляду справи, не надали їй можливості надати пояснення по справі та сфотографувати постанову, а тому відсутні докази скоєння нею адміністративного правопорушення. Просить суд скасувати оскаржену постанову та стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 536,80 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.01.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.02.2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Нестерович А.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказує, що викладені у позовній заяві твердження позивачки є хибними та безпідставними. Зазначає, що згідно з матеріалами відеозапису, які долучені до справи, о 04 хв. 40 сек. зафіксовано, як позивачка вийшла із автомобіля на проїжджу частину в той час, коли там проїжджав інший транспортний засіб.

Крім цього, на 15 хв. відеозапису зафіксовано, як позивачка виходила на проїжджу частину, щоб здійснити фото або відеозапис службового автомобіля. Вказує, що твердження позивачки щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення також спростовуються вказаним відеозаписом, на якому на 27 хв. 30 сек. зафіксовано розгляд справи та о 40 хв. 40 сек. роз`яснені її права та обов`язки. Про долучення відеозапису до справі зазначене у складеній інспектором поліції постанові (а.с. 27-31).

Позивачка у судовому засіданні присутньою не була, звернулась до суду з клопотанням проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги просила задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с. 46).

Відповідачка інспектор 1 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції капітан поліції Кривда Л.В. у судовому засіданні присутня не була.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні присутній не був, скористався своїм правом на подання відзиву, просив у задоволенні позову відмовити, інших заяв та клопотань до суду не надходило (а.с. 26-33).

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

У відповідності до оскаржуваної постанови, інспектором 1 роти 4 батальйону управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Кривдою Л.В. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8104775 від 09.11.2023 року, якою позивачки притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 09.11.2023 року о 08 год. 54 хв. по вул. Анни Ахматовій, 19/2 м. Києва, ОСОБА_1 , будучи пасажиром транспортного засобу Гольф НОМЕР_1, неодноразово виходила на проїжджу частину та наражала на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, чим порушила вимоги п.п. 4.14 Правил дорожнього руху - порушення заборони пішоходам. До постанови додається: відео 473496 (а.с. 10, 32).

За результатами перегляду відеозапису з нагрудних камер судом встановлено, що позивачка, побачивши ситуацію на дорозі за участі зупиненого автомобіля та автомобіля патрульної поліції, вийшла з транспортного засобу для з`ясування обставин та здійснення фото та/або відеозапису автомобіля патрульної поліції, на зауваження інспектора поліції не реагувала. При цьому, позивачка перебувала на проїзній частині під час руху інших транспортних засобів.

Крім цього, як вбачається з позовної заяви, позивачка не заперечувала той факт, що перебувала на крайній правій частині дороги, однак вважає, що її перебування на крайній правій частині дороги не створювало небезпеки для інших учасників руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Також, відповідно до п. 4.14 ПДР України пішоходам забороняється : виходити на проїжджу частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїжджу частину, в тому числі на пішохідний перехід; переходити проїжджу частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КУпАП непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Проте, суд не може погодитися з такими доводами позивачки, оскільки відповідно до п. 4.14а ПДР України пішоходам забороняється виходити на проїжджу частину, а відтак позивачка на зауваження поліцейського зобов`язана була негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачкою правопорушення, суду не надано, а незгода позивачки з постановою та обставинами, на підставі яких позивачка просить скасувати постанову, є способом захисту її прав.

При складанні оскаржуваної постанови порушень з боку відповідача щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та оформлення постанови, які б могли бути підставою для скасування постанови, не встановлено, що підтверджується наданим представником відповідача відеозаписом.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивачка повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивачка притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачкою не надано, а судом таких обставин не встановлено.

На цій підставі суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 268-272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції капітана поліції Кривди Людмили Володимирівни, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕАТ № 8104775 від 09.11.2023 року в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: Осіпенко Л.М.