Справа № 640/7220/19
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року справа №640/7220/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Діски А. Б., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної інспекції архітектури та містобудування України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції України, щодо неповернення ОСОБА_1 витрачених особистих грошових коштів;

- зобов`язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України виплатити ОСОБА_1 143,28 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебуваючи на посаді завідувача сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області їздив у відрядження до м. Ніжин для участі в якості представника у розгляді Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області справи № 740/3445/18. Позивач вказує, що подав до сектору бухгалтерського обліку Управління всі необхідні документи, що підтверджують розмір та цільове призначення витрачених особистих коштів на переїзд під час відрядження. Проте відповідачем сума вказаних коштів не відшкодована.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд цієї справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У поданому відзиві відповідач проти задоволення позову заперечує, вказує, що відрядження позивача до міста Ніжин 29.10.2018 не було оформлене належним чином, а тому у Держархбудінспекції відсутні правові підстави для оплати позивачу витрат на проїзд до м. Ніжин. У зв`язку з чим відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду Діски А. Б. прийнято справу до свого провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Ухвалою від 23.07.2024 замінено відповідача у справі № 640/7220/19 - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України на правонаступника - Державну інспекцію архітектури та містобудування України (далі ДІАМ України).

Представником ДІАМ України подано письмові пояснення, в яких вказує, що Державна інспекція архітектури та містобудування України розпочала здійснювати повноваження і виконувати функції з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду з 16.09.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 960 «Питання Державної інспекції архітектури та містобудування». При цьому, Державна інспекція архітектури та містобудування України утворена як новий орган влади та згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не є правонаступником юридичних осіб публічного або приватного права. На виконання затвердженого Плану проведення заходів щодо ліквідації Державної архітектурно-будівельної інспекції України, передачі справ та товарно-матеріальних цінностей Державній інспекції архітектури та містобудування України передано справи планових та позапланових перевірок державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду в кількості 1278 од.; матеріали звернень замовників для надання (отримання, реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, в кількості 394 тома: ліцензійні справи у кількості 341 од. (копія акта приймання-передачі документів (справ), що передаються до ДІАМ (територіальний підрозділ у Чернігівській області). Будь-які інші документи, в тому числі матеріали судових справ, що перебували/перебувають в провадженнях судів від ДАБІ до ДІАМ не передавалися. А тому повідомити ким та на підставі чого представлялись інтереси ДАБІ 29.10.2018 у справі № 740/3445/18 та надати копію повістки про виклик у судове засідання, не може.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 станом на час звернення до суду згідно наказу № 399-ос від 01.08.2017 працював завідувачем сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області з 01.08.2017 (а.с. 6).

18.02.2019 позивач звернувся до ДАБІ України із заявою про повернення коштів, витрачених на квитки, придбані для прибуття у судове засідання до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для представництва Управління ДАБІ в Чернігівській області у справі № 740/3445/18 (а.с. 7).

Листом від 04.03.2019 № 40-702-(90-9)/1441-19 ДАБІ України повідомило позивача, що за інформацією, наданою Управлінням ДАБІ у Чернігівській області, до ДАБІ України було направлено засобами поштового зв`язку авансовий звіт, оригінали квитків і маршрутний лист, проте станом на час надання відповіді жодних документів, які б слугували підставою для повернення коштів не надходило (а.с. 8).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення коштів, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 121 Кодексу законів про працю України визначено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Відповідно до вимог ст. 42 Закону «Про державну службу» державний службовець може бути направлений у службове відрядження (далі - відрядження) для виконання своїх посадових обов`язків поза межами постійного місця служби, у тому числі на роботу до секретаріатів міжнародних організацій, представництв міжнародних організацій в інших країнах або органів влади іноземних держав у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керівник державної служби визначає місце, строк відрядження, режим роботи у період відрядження та завдання до виконання.

Державному службовцю відшкодовуються витрати та надаються інші компенсації у зв`язку з направленням у відрядження в порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Документами, що підтверджують зв`язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

На виконання вимог п. 4 Інструкції підприємство, що відряджає працівника, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом). Аванс відрядженому працівникові може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.

Відповідно до п. 14 Інструкції підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції визначено, що витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Згідно вимог п. 11, 12 розділу ІІ Інструкції відрядженому працівникові перед від`їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку.

Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат.

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо.

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує проти факту перебування позивача у відрядженні 29.10.2018 для представництва інтересів відповідача у Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області.

Більше того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77454859#), та обставина, що ОСОБА_1 представляв інтереси Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області у Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області при розгляді судом справи № 740/3445/18 підтверджується ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.10.2018, якою позовну заяву до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишено без розгляду.

При цьому, суд враховує, що місцем роботи позивача станом на 29.10.2018 було Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, розташоване в м. Чернігів. Водночас місцем розташування Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області є м. Ніжин.

Посилання відповідача на те, що службова записка, яка містить посилання на документ, що підтверджує зв`язок такого відрядження з основною діяльністю Держархбудінспекції, до відповідача не надходила, не можуть бути підставою для відмови у забезпеченні коштами на відрядження. Зважаючи на те, що позивач станом на час виникнення спірних правовідносин працював на посаді завідувача сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області та здійснював представництво інтересів у суді під час відрядження саме Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, як відповідача по справі, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача з приводу того, що у відповідача відсутні підстави для оплати ОСОБА_1 витрат на проїзд до м. Ніжин у зв`язку неоформленням належним чином відрядження позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінали квитків, маршрутний лист та авансовий звіт щодо спірного відрядження надсилались Управлінням ДАБІ у Чернігівській області до відповідача (а.с. 8).

Доказів того, що на позивача, як на завідувача сектору правової роботи Управління ДАБІ у Чернігівській області було покладено обов`язки щодо організації та ведення бухгалтерського обліку, у зв`язку з чим на позивача покладено обов`язок щодо належного документального оформлення відрядження, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено обґрунтованість підстав для невиплати позивачу суми витрачених на переїзд коштів.

У зв`язку з чим, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу вартості проїзду під час відрядження.

При цьому, суд зазначає, що у постанові від 22.01.2020 у справі № 2а-15057/09/2670 Верховний Суд указав, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції (постанова Верховного Суду у від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270).

Вирішуючи питання публічного правонаступництва, Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 виходив із специфіки публічно-правових відносин, а саме: тієї обставини, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.

У цій постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).

У випадку повного правонаступництва до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби, зокрема, в частині продовження дії трудового договору з працівниками.

Такий підхід ґрунтується на конституційних принципах безперервності процесу державного управління та відповідальності держави перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 № 218 «Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» вирішено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію (ДАБІ) та утворити Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій.

За пунктом 4 Постанови № 218 ДАБІ продовжує здійснювати повноваження та функції до завершення здійснення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудування, а забезпечення діяльності Державної сервісної служби містобудування у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених ДАБІ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2020 № 219 «Про оптимізацію органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» передбачено утворити Державну інспекцію містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Установити, що забезпечення діяльності Державної інспекції містобудування у 2020 році здійснюється в межах видатків, передбачених Державній архітектурно-будівельній інспекції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду» постановлено утворити Державну інспекцію архітектури та містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Державну реєстрацію створення Державної інспекції архітектури та містобудування України () проведено 20.05.2021, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 000092252.

Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 960 вирішено погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій України про можливість здійснення Державною інспекцією архітектури та містобудування повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За інформацією із офіційного веб-ресурсу Міністерства розвитку громад та територій України з 16.09.2021 розпочала роботу Державна інспекція архітектури та містобудування.

У постанові від 30.11.2022 у справі № 640/15797/21 Верховний Суд дійшов до висновків, що ДІАМ і є тим самим «центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду» у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, яким раніше була ДАБІ. У цій справі колегія суддів не мала підстав вважати, що після Постанови № 218 держава остаточно відмовилася від завдань і функцій, які виконувала ДАБІ, а тому констатував, що відбулася не «повна ліквідація» ДАБІ, як написано у спірному наказі, а її реорганізація в ДІАМ.

Спір у цій справі виник у відносинах публічної служби і стосується, зокрема, нарахування та виплати суми відшкодування позивачу витрат на проїзд під час відрядження, а отже не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації ДІАМ функцій державного архітектурно-будівельного контролю, що були передані до нього ДАБІ.

У розглядуваному випадку предметом оцінки є питання встановлення повного правонаступництва, тобто переходу прав та обов`язків юридичної особи (ДАБІ), які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби.

За правилами частин першої та п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06.03.2023 внесено запис про припинення юридичної особи - Державної архітектурно-будівельна інспекція України ().

Отже, ДАБІ як юридична особа, ліквідована, а її функціональні обов`язки передані до ДІАМ, що свідчить про те, що належним відповідачем у справі як правонаступником ДАБІ є саме ДІАМ України.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.12.2023 у справі № 620/2085/19.

З огляду на викладене, зважаючи на встановлення судом протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу вартості проїзду під час відрядження, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання Державної інспекції архітектури та містобудування нарахувати та виплатити позивачу суму відшкодування вартості проїзду під час відрядження 29.10.2018 до м. Ніжин.

При цьому, оскільки нарахування та визначення суми відшкодування вартості проїзду під час відрядження, яка підлягає до виплати належить до повноважень відповідача, зважаючи, що відповідачем взагалі заперечується право позивача на компенсацію вартості проїзду, вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію вартості проїзду в конкретній сумі не підлягають задоволенню як передчасні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо невиплати ОСОБА_1 вартості проїзду під час відрядження.

Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму відшкодування вартості проїзду під час відрядження 29.10.2018 до м. Ніжин.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Діска А.Б.