Справа № 240/5506/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/5506/24

19 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Пулинської селищної ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися в суд з позовною заявою, в якій просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення 36 сесії 8 скликання Пулинської селищної ради () від 19 вересня 2023 року № 1257;

- як наслідок визнання протиправним та скасування рішення 36 сесії 8 скликання Пулинської селищної ради () від 19 вересня 2023 року № 1257, зобов`язати Пулинську селищну раду () прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами :10:000:0526, :10:000:0524 у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі спільної заяви від 18.04.2019 року (зареєстрована Мартинівською сільською радою 18.04.2019 року за № 223), надати у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0526 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, надати у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0524 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2024 позов задовольнив. Відстрочив виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або скасування заборони на розгляд цього питання під час дії воєнного стану.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 06.09.2024 апеляційну скаргу Пулинської селищної ради Житомирської області залишив без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року - без змін.

10.09.2024 від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Волкова П.О., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що з урахуванням підготування представником позивачів документів на підтвердження витрат позивачів на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції тільки 07.09.2024, сторона позивачів не мала можливості подати дані документи до винесення 06 вересня 2024 року постанови у даній справі з поважних причин, а тому докази витрат позивачів на правничу допомогу адвоката Волкова П.О. подаються до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному в частині 7 статті 139 КАС України до 11.09.2024. Відповідна заява про розмір судових витрат позивачів (по 15000 гривень кожним) на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції міститься у відзиві на апеляційну скаргу від 05.08.2024.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання позивача, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для прийняття додаткового рішення у справі.

Так, згідно ч. 1 ст. 247 КАС України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у ст. 252 КАС України, відповідно до п. 3 ч. 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З вказаної статті слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова норма закріплена у ч. 3 ст. 143 КАС України, якою передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (ч. 5 ст. 143 КАС України).

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 252 КАСУ суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, діючим законодавством визначено, що докази про понесені стороною витрати на правничу допомогу повинні бути подані до закінчення розгляду справи по суті, а у разі апеляційного розгляду безпосередньо до його закінчення. Дані норми законодавства дають можливість суду вчасно та належним чином дати оцінку поданим доказам та прийняти відповідне рішення. Однак у виняткових випадках коли сторона не може надати суду відповідні докази то до закінчення розгляду справи стороною має бути подана відповідна заява. Такі причини мають бути об`єктивними та мотивованими.

Згідно з частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази мають бути подані стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналізуючи наведені правові норми, слід зазначити, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Крім того такі докази мають бути подані до закінчення розгляду справи, а в разі неможливості з об`єктивних причин подати відповідні докази до закінчення розгляду справи про це стороною має буди повідомлений суд.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та постановах Верховного Суду від 02.06.2022 року у справі №380/3142/20, від 22.08.2023 року у справі №380/7394/21, від 20.09.2023 року у справі №820/3388/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що разом із заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивачів до суду апеляційної інстанції для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивачів адвокатом Волковим П.О. подано:

- копію договору про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 від 11.03.2024 ;

- копію додаткової угоди до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 укладеної між адвокатом Волковим П.О. та Аваєвим Д.А.;

- копію Акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 від 11.03.2024

- рахунок №07-09-2024/002 від 07.09.2024 в якому зазначена вартість послуг 15000 грн;

- копію договору про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 від 11.03.2024 ;

- копію додаткової угоди до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 укладеної між адвокатом Волковим П.О. та Аваєвою Н.В.;

- копію Акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 11.03.2024

- рахунок №07-09-2024/001 від 07.09.2024 в якому зазначена вартість послуг 15000 грн;

- інші копії документів пов`язані з наданням адвокатом Вірьовкіним О.І. правничої допомоги Пулинській селищній раді, які не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі.

Суд наголошує про те, що апеляційне провадження в даній справі відкрито 29.07.2024 року, відзив на апеляційну скаргу представником відповідачів подано до суду 12.08.2024 року. В даному відзиві зазначено, що витрати позивачів на правову допомогу в суді апеляційної інстанції складають 30000 грн. Водночас, до закінчення розгляду справи представником позивачів не було надано суду апеляційної інстанції докази про понесені стороною витрати щодо розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідного клопотання про надання зазначених доказів адвокатом позивачів заявлено не було. Також, представником позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про фактичну сплату позивачем гонорару адвоката.

Крім того, постанова суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду апеляційної скарги 06.09.2024 року, додаткова угода щодо надання правової допомоги ОСОБА_3 з позивачами укладена 07.09.2024 року, будь-яких заяв з наведенням поважних причин щодо неможливості подання відповідних доказів до закінчення розгляду апеляційної скарги позивачами до суду надано не було.

Наведене свідчить про недотримання вимог частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах №120/4765/21-а від 02 лютого 2023 року та №380/7394/21 від 22 серпня 2023 року.

За встановлених обставин щодо відсутності документального підтвердження витрат та наведеного правового врегулювання, колегія суддів вважає, що представником позивача не надано належних та достатніх доказів в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для стягнення на його користь таких витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Волкова П.О., про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.