Справа № 420/15752/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2024 року №65 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 22.08.2023 року №270-01/01-01, №271-01/01-01, з 25.08.2023 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона у період з 12.08.2000 року по 22.06.2021 року отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ. Водночас, з 22.06.2021 року позивача переведено на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. У подальшому, позивач звернулася до Одеської районної ради Одеської області та отримала нові довідки про заробітну плату від 22.08.2023 року із актуальною інформацією станом на липень 2023 року, внаслідок чого 25.08.2023 року надіслала заяву до пенсійного органу про переведення її з пенсії за віком за Законом України №1058-IV на пенсію за віком згідно до Закону України №3723-ХІІ. Однак, листом від 08.09.2023 року було отримано відмову у вказаному переведенні та перерахунку пенсії, яку позивач у подальшому оскаржила в судовому порядку в межах провадження по справі №420/28787/23.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 року по справі №420/28787/23, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянуло заяву позивача від 25.08.2023 року про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок № 270-01/01-01 та № 271-01/01-01 від 22.08.2023 року. За результатами повторного розгляду заяви, відповідач рішенням від 11.04.2024 року №65 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки у разі здійснення такого переведення розмір пенсії позивача зменшиться, а також проводити перерахунок пенсії згідно довідок про складові заробітної плати, які видані органом місцевого самоврядування, немає підстав, оскільки Законом України «Про державну службу» проведення перерахунків пенсії не передбачено.

Вважаючи вищевказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року адміністративну справу №420/15752/24 судом було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

11.06.2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що обов`язковою умовою для призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" є неотримання особою такого виду пенсії до 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом України №889). Проте, позивач у період з 12.08.2000 року по 22.06.2021 року перебувала на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". За заявою від 22.06.2021 року позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058, а відтак позивач не має права на повторне призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки такий вид пенсії їй вже призначався до набрання чинності Законом №889. Враховуючи це, рішенням Головного управління № 65 від 11.04.2024 року позивачу було відмовлено у переведенні на інший вид пенсії.

Ухвалою суду від 06.06.2024 року провадження у справі №420/15752/24 на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України було зупинено та поновлено відповідно 01.07.2024 року.

На виконання ухвали суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області були надіслано до суду матеріали пенсійної справи позивача в межах спірних правовідносин.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 12.08.2000 року по 22.06.2021 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

З 22.06.2021 року позивача переведено на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

У подальшому, ОСОБА_1 звернулася до Одеської районної ради Одеської області та отримала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 22.08.2023 року за №270-01/01-01 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 22.08.2023 року за №271-01/01-01 із актуальною інформацією станом на липень 2023 року.

25.08.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо переведення її з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIІІ, а також щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIІІ відповідно до довідок №270-01/01-01 від 22.08.2023 року та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року.

Листом від 08.09.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у задоволенні її заяви.

Не погоджуючись із відмовою пенсійного органу, позивач оскаржила її в судовому порядку в межах провадження по справі №420/28787/23.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року по справі №420/28787/23 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 року по справі №420/28787/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року - скасовано.

Прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.08.2023 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок № 270-01/01-01 та № 271-01/01-01 від 22.08.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.08.2023 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року, та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вимог постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 року по справі №420/28787/23, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянуло заяву позивача від 25.08.2023 року. Внаслідок розгляду пенсійним органом було прийнято рішення №65 від 11.04.2024 року про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

В обґрунтування вказаного рішення відповідач зазначив, що у разі переведення позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», розмір її пенсійних виплат зменшиться. Проводити перерахунок пенсії згідно довідок №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року, які видані органом місцевого самоврядування Одеською районною радою Одеської області, немає підстав, оскільки Законом України «Про державну службу» проведення перерахунків пенсій не передбачено.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 року по справі №420/28787/23, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянуло заяву позивача від 25.08.2023 року про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та про здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідок №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року. За результатами повторного розгляду заяви, відповідач рішенням від 11.04.2024 року №65 відмовив у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки у разі здійснення такого переведення розмір пенсії позивача зменшиться, а також проводити перерахунок пенсії згідно довідок про складові заробітної плати, які видані органом місцевого самоврядування, немає підстав, оскільки Законом України «Про державну службу» проведення перерахунків пенсії не передбачено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у справі №420/15752/24.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях закріплені у Законі України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ).

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року (далі Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи вищезазначене суд доходить висновку, що необхідною умовою для призначення пенсії згідно вказаної статті, мають особи які на день набрання чинності Законом №889-VIII, займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а також особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку), досягнули певного віку та у яких наявний страховий стаж, передбачений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, вік особи визначається ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 62 роки для чоловіків і 60 років для жінок, а страховий стаж, що передбачений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», складає 35 років для чоловіків і 30 років для жінок.

Отже, «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачають, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, але за певної умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, необхідна наявність певного віку та страхового стажу.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, пенсійним органом, при винесенні оскаржуваного рішення №65 від 11.04.2024 року та за час розгляду даної справи, не заперечувався факт наявності у позивача не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, на дату звернення (25.08.2023 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, судом встановлено, що позивач досягла пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, та мала необхідний страховий стаж, в тому числі понад 20 років на посадах державної служби, а тому, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, ОСОБА_1 мала право на пенсію державного службовця за віком на підставі ст.37 Закону №3723-XII.

У той же час, оцінюючи конституційність підпункту 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, Конституційний Суд України у рішенні від 23.12.2022 року №3-р/2022 зазначив, що регулювання пенсійного забезпечення державних службовців у залежності від часу призначення пенсій здійснювалося або здійснюватиметься згідно з нормативними актами, насамперед законами України, відповідно до яких зазнавали змін форми, види, підстави та умови пенсійного забезпечення державних службовців.

З дня набрання чинності Законом №889-VIII пенсійне забезпечення суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців унормовано Законом №1058-IV як загальним законом (lex), що регулює відносини між усіма суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Водночас право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, як спеціального закону (lex specialis) збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII. Проте цим особам не надано права на індексацію та перерахунок розміру призначених їм пенсій.

Конституційний Суд України у своїх у рішеннях зазначав, що „зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист". Верховна Рада України має конституційне повноваження ухвалювати закони, що визначають та змінюють нормативне регулювання пенсійного забезпечення, водночас законодавець має узгоджувати приписи законів, які вона ухвалює, із приписами Конституції України.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності, яка вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також щоб їхньою метою було забезпечення передбачності ситуацій та правовідносин. Конституційний Суд України стверджує, що особа має право на розумні очікування щодо послідовності та цілісності законотворчої діяльності Верховної Ради України як єдиного органу законодавчої влади в Україні.

У даному випадку в суб`єкта права на конституційну скаргу та інших державних службовців були певні правомірні очікування стосовно їх пенсійного забезпечення на підставі приписів статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Також Конституційний Суд України у цьому проваджені оцінив конституційність підпункту 1 пункту 2 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з урахуванням доводів суб`єкта права на конституційну скаргу щодо неможливості збільшення розміру пенсії, призначеної на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ.

У цьому контексті, Конституційний Суд вказав, що позитивні обов`язки держави у сфері соціального захисту полягають, зокрема, у належному унормуванні відносин.

Верховна Рада України для розвитку, конкретизації та деталізації приписів статей 3, 8, частини першої статті 24, статті 46 Основного Закону України має унормовувати в законах підстави, порядок та умови індексації та перерахунку розмірів усіх видів пенсій для всіх груп пенсіонерів.

У зв`язку з тим, що в підпункті 1 пункту 2 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII немає посилання на статтю 37-1 №3723-ХІІ, для суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, унеможливлено перерахунок розмірів пенсій, тобто їх осучаснення. Унаслідок цього існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, залежно від часу призначення пенсій.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що сучасний стан законодавчого врегулювання відносин з перерахунку розмірів пенсій суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, є не звичайною законодавчою прогалиною (лакуною), а законодавчим упущенням (legislative omission), наявність якого є порушенням Конституції України.

З огляду на наведене Конституційний Суд України визнав, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII суперечить частині другій статті 3, частинам першій, другій статті 8, частині першій статті 24, статті 46 Конституції України в тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ.

У рішенні від 23.12.2022 року №3-р/2022 Конституційний суд України вказав, що для дотримання балансу приватних інтересів суб`єкта права на конституційну скаргу та інших осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723, і публічного інтересу в збереженні збалансованості Державного бюджету України під час дії в Україні воєнного стану, Конституційний Суд України відтермінував втрату чинності підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Визнаний неконституційним припис Закону втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України „Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами. Також Конституційний Суд України зобов`язав Верховну Раду України привести нормативне регулювання у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Отже, станом на час розгляду даної справи, підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII є діючим та не втратив чинність.

Вказана позиція викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2024 року по справі №440/2392/24.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622) (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), за п.1 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За п.2 Порядку №622 встановлено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з п.4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За п.5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 затверджено наступні форми довідок:

довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Оскільки станом на час розгляду даної справи існує прогалина щодо нормативного врегулювання перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, суд, враховуючи, що пенсійне забезпечення державних службовців, після прийняття Закону №889-VIII, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вважає за можливе застосувати за аналогією положення вказаного закону до спірних правовідносин.

Згідно з частиною 3, 5 статті 45 Закону України №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З наведеного слідує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший Пенсійний фонд має враховувати не тільки документи, наявні в пенсійній справі, а й додатково подані документи.

Аналізуючи вищевказане, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням наданих довідок, складених відповідно до форм довідок, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3.

Водночас, як було встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2024 року №65 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі поданих позивачем довідок від 22.08.2023 року №270-01/01-01, №271-01/01-01.

Однак, як судом зазначалось вище, позивач має право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ з 25.08.2023року.

Крім цього, судом досліджено довідки №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року, що видавались Одеською районною радою Одеської області, та надавались позивачем разом із її заявою від 25.08.2023 року, та встановлено, що вони відповідають формі довідок, затверджених постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3.

Оскільки згадані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії, і відповідач не надав жодного доказу щодо правових підстав неврахування вказаних в них відомості, відповідач допустив порушення права позивача на належний розмір пенсії.

З огляду на встановлені обставини у справі №420/15752/24, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2024 року №65 про відмову ОСОБА_1 у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» з 25.08.2023 року.

Щодо зобов`язальної вимоги суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи встановлені обставини справи суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ з 25.08.2023 року.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 25.08.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року, виданих Одеською районною радою Одеської області.

Суд зауважує, що вищезазначене не вважається втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу, оскільки, останній рішенням від 11.04.2024 року №65 відмовив позивачу у врахуванні таких довідок і у проведенні відповідного перерахунку, вказавши причини такої відмови.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого нею судового збору у розмірі 968,96 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2024 року №65 про відмову ОСОБА_1 у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» з 25.08.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ з 25.08.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 25.08.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати №270-01/01-01 та №271-01/01-01 від 22.08.2023 року, виданих Одеською районною радою Одеської області.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький