Справа № 308/12612/24
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретарів судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бровко Олександр Олегович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправним протокол № 3066 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2024 р., складений офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративні правопорушення № 19674 від 25.07.2024 р., склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , судові витрати стягнути з відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що 25 липня 2024 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було складено Протокол № 3066 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Суть адміністративного правопорушення, викладена у Постанові про адміністративні правопорушення № 19673 від 25.07.2024 р., склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

До суті адміністративного правопорушення уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_4 відносить наступне: 25.07.2024 р. близько 12 год. 05 хв. позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі органів національної поліції, де було встановлено, що позивач «начебто» порушує вимогу передбачено ч. 13 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», вимоги якого визначають, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, та зокрема особа, які призиваються, направляються, або приймаються на військову службу, під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. На думку посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач порушує вимогу, передбачену ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимогами якої визначене обов`язкове проходження ВЛК з метою визначення придатності. Та перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач був направлений на проходження медичного огляду для визначення ступеню придатності. Проте, на думку відповідача, позивач о 16 год. 16 хв. ствердно відмовився від проходження ВЛК, чим на думку відповідача і скоїв адміністративне правопорушення, склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У своїх поясненнях та зауваженнях на вказаний Протокол про адміністративні правопорушення № 3066 від 25.07.2024 р., склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позивачем було зазначено, що на момент складення цього Протоколу, уповноваженій посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 було пред`явлено на огляд Довідку ВЛК № 4691/4691 від 17.05.2024 р. Також, позивач у своїх поясненнях вказав на те, що він відмовляється проходити ВЛК безпосередньо у ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як буде проходити повторний плановий переогляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем реєстрації.

Незважаючи на вказані пояснення позивача, посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто адміністративну справу на підставі Протоколу про адміністративні правопорушення № 3066 від 25.07.2024 р., було не узято до уваги пояснення позивача, та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності на підставі Постанови № 19674 по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 р.

Вказаною оскаржуваною Постановою № 19674 по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 р. на позивача було накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

У оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення так як і у згаданому вище протоколі про адміністративне правопорушення продубльовано обставини які «начебто» було встановлено уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме «ствердну» відмову від проходження ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 безпосередньо.

Позивач зазначає, що всупереч вимогам Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, де передбачені повноваження ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення військовозобов`язаного на ВЛК, який знаходиться на обліку/ приймається на облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач протиправно виписав направлення на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу, який не подавав заяву про постановку на облік відповідачу та не перебував на обліку у відповідача взагалі.

А після законної відмови позивача від проходження ВЛК з вказівкою на проходження ВЛК за місцем своєї реєстрації з метою повторного огляду ( як передбачено в наявній у позивача Довідки ВЛК № 4691/4691 від 17.05.2024 р.) відповідач притягнув до адміністративної відповідальності позивача саме за відмову у проходженні ВЛК (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).

Стосовно доказів, які фіксують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП позивач вказує на те, що відповідач у оскаржуваній Постанові жодним чином не вказує на те, чи перебуває/ або подав заяву про взяття на облік позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що б в свою чергу надало відповідачу в на законних підставах виписати на ім`я позивача Направлення на проходження ВЛК/або повістку на проходження ВЛК.

Натомість відповідач у оскаржуваній Постанові та Протоколі вказує, що позивачу було «запропоновано пройти ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби», та позивач ствердньо відмовився від проходження ВЛК.

Вбачається, що відповідач жодним чином не вказує на те, що ним встановлене фактичне місце проживання позивача за місцем знаходження ІНФОРМАЦІЯ_2 , та жодним чином не посилався на наявну Довідку ВЛК № 4691/4691 від 17.05.2024 р., за якою позивачу визначений ступінь придатності «тимчасово непридатний до військової служби на 2 місяці».

Більше того, відповідачем було взагалі проігноровано той факт, що Довідкою ВЛК № 4691/4691 від 17.05.2024 р. засвідчене встановлення ступеня придатності позивача до військової служби та передбачений повторний огляд у певний строк.

А згідно з вимогами п. 23.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 р. - 23.7. Рішення про тимчасову непридатність приймається на строк, необхідний для повного відновлення функцій органів та систем організму, але не більше одного року, з наступним переоглядом для вирішення питання про придатність до військової служби. Після закінчення річного строку, якщо захворювання не вилікувано, приймається остаточне рішення щодо ступеня придатності. Контроль та організація своєчасного проведення переогляду покладаються на районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, проведення повторного огляду у випадку «тимчасово непридатного ступеня придатності» - покладається на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_7 , який визначав попередньо цей ступінь придатності, за умови якщо особа не змінила місце свого проживання (чого встановлено не було відповідачем).

Більше того, відповідач ані в названих вище постанові, ані в протоколі не посилається на конкретне направлення на ВЛК або повістку на ВЛК, виписані на ім`я позивача. Також, фіксуючи «начебто» відмову позивача від проходження ВЛК відповідач у постанові та протоколі не посилається на складений акт про відмову, який повинен бути складений уповноваженою особою.

Протокол про адміністративні правопорушення № 3066 від 25.07.2024 р., було підписано офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , яким було в протоколі повідомлено про розгляд адміністративної справи, а оскаржувану постанову про адміністративні правопорушення № 19674 від 25.07.2024 р., склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було підписано вже начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 .

За вказаних обставин виникають питання, щодо повноважень, особи яка фіксувала «начебто» скоєне адміністративне правопорушення, та чому Протокол про адміністративні правопорушення № 3066 від 25.07.2024 р., було підписано офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , замість начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Зазначає, що у випадку винесення оскаржуваної Постанови про адміністративні правопорушення № 19674 від 25.07.2024 р., начальник ОСОБА_5 (який фактично був відсутній при складенні Постанови, а постанову складав за допомогою машинопису юрист РТЦК) підставою для розгляду адміністративної справи відносно позивача був Протокол про адміністративні правопорушення № 3066 від 25.07.2024 р., який було складено не уповноваженою на те особою.

Окремо зауважую на тому, що з опису встановлених адміністративного правопорушення є незрозумілим сам склад дій правопорушення, а саме: ствердно відмовився від проходження ВЛК, замість «відмовився від отримання направлення на ВЛК, з визначеною датою направлення та з визначеною датою прибуття на влк».

Зазначено, що вказані обставини свідчать про те, що в діях позивача, відсутній склад правопорушення, передбачений положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, так як відсутні докази вчинення свого правопорушення, та відсутні у відповідача законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відмову у проходженні ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процесуальні дії по справі:

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.08.2024 року відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в частині позовних вимог про визнання протиправним протоколу № 3066 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2024 р., складений офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 . Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративні правопорушення № 19674 від 25.07.2024 р., склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 .

14.08.2024 року через систему «Електронний суд» відповідач подав відзив, згідно якого зазначив, що позивач стверджує, що в порушення Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, де передбачені повноваження ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення військовозобов`язаного на ВЛК, який знаходиться на обліку/приймається на облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач протиправно виписав направлення на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивачу, який не подавав заяву про постановку на облік відповідачу та не перебував на обліку у відповідача взагалі.

Позивач по справі, як це випливає з додатку 7 до позовної заяви (роздруківка з програмного засобу «Резерв+») не перебуває на обліку: «Категорія обліку: не на обліку», відмітка про взяття його на облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 датована 19.08.1999 р. (штампик на звороті), за даними наведеними в тимчасовому посвідченні 18.10.2019 р. медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_9 позивача визнано не придатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 17.05.2024 р. № 13487/21 містить запис про те, що щодо позивача проведено медичний огляд і визнано його тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я терміном на 2 місяці до 17.07.2024 р. Позивач перебував в ІНФОРМАЦІЯ_5 25.07.2024 р.

Тобто, довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 було визначено дату проведення переогляду 17.07.2024 р. на який позивач не з`явився.

25.07.2024 р. в ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було вручено направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби по мобілізації від 25.04.2024 р. № 1121, який є додатком до протоколу по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 р. № 3066, наявним в матеріалах справи.

Таким чином, в ІНФОРМАЦІЯ_10 , відповідно до приписів встановлених абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. N 154, вживались заходи щодо призову позивача на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Оскільки в відповідності до 1 ч. 13 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено обов`язковість проходження медичного огляду щодо осіб, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, що кореспондується з приписами абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого громадяне зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, - дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 були цілком правомірними.

Пояснення позивача в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.04.2024 р. про те, що він буде проходити ВЛК за місцем реєстрації, - достеменно підтверджує вчинення ним адміністративного правопорушення, склад якого передбачений ч. 3 ст. 210-1 КУпАП: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

На позивача накладено штраф за вказане порушення в мінімальному розмірі санкції визначеною ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

Позивач у своєму позові не навів та не підтвердив наявність обставин, які б свідчили про істотне порушення норм процесуального та матеріального права і за своїм характером тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

21.08.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, згідно якої вказує, виправдовуючи неправомірне направлення позивача на ВЛК (без попередньої заяви про взяття на військовий облік /без знаходження на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 ) відповідач посилається на абзац 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, яким «начебто» Відповідач має повноваження направити на ВЛК особу незалежно від місця перебування на військовому обліку.

Натомість, абзац 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. N 154 у чинній редакції передбачає наступне саме призов особи (незалежно від фактичного місця його обліку).

Також, відповідач у своєму відзиві хибно вказує на те, що до позивача у відповідності до вказаного положення вживались заходи щодо призову. Тобто, відповідач виправдовуючи свої протиправні дії умисно маніпулює поняттями призову та вказує на те, що відносно позивача було вжито саме заходів щодо призову (в незалежності від його місця знаходження на військовому обліку) та жодним чином не звертає уваги на вимоги Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 р., які регламентують здійснення контролю за ступенем тимчасової непридатності саме ВЛК, якою було встановлено у особи тимчасову не придатність до військової служби.

Відповідач виправдовуючи своє протиправне свавілля вказує на те, що заходи з мобілізації це є тотожнім поняттям заходам з оновлення та актуалізації військово-облікових даних особи, які відповідач приховує під насильним утриманням в приміщенні ТЦК позивача без жодних на те законних підстав.

Більше того, у позовній заяві чітко наведені посилання на окремі пункти Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 р., якими встановлений порядок проведення повторних медичних оглядів.

Тобто, відповідач вказуючи на те, що позивач «начебто» не з`явився на повторних огляд ігнорує той факт, що згідно з Положенням про ВЛК, позивач протягом 5 календарних днів з моменту закінчення 2-х місячного терміну непридатності до військової служби повинен з`явитись на повторний медичний огляд.

Отже, відповідач не перевіривши факту наявності направлення на ВЛК у позивача за своїм місцем знаходження на обліку, та в супереч тому, що на момент направлення на ВЛК позивач не знаходився у розшуку вирішив протиправно притягнути до відповідальності позивача з метою легалізації своїх протиправних дій з умисного та протизаконно тимчасового позбавлення позивача свободи.

Посилання відповідача на те, що пояснення позивача в протоколі про адміністративні правопорушення (про відмову проходження ВЛК не за місцем реєстрації) повністю засвідчують склад правопорушення у діях позивача є намаганням маніпулювати обставинами, які ніяким чином не засвідчують факт вчинення адміністративного правопорушення, склад якого передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На момент протиправного направлення на ВЛК відповідачем позивача відносно позивача вже було розпочато повторний медичний огляд за його місцем знаходження на військовому обліку, та згідно з Довідки ВЛК № 16620/20 від 06.08.2024 р. позивач завершив проходження повторного медичного огляду з визнанням придатним до служби в ІНФОРМАЦІЯ_7 , силах логістики та забезпечення.

Таким чином, позивача було протиправно доставлено до приміщення ТЦК та СП відповідача та з метою легалізації протиправного утримання в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідачем було умисно притягнуто позивача до відповідальності за відмову у проходженні ВЛК не за місцем реєстрації без наявних доказів вчинення адміністративного правопорушення Позивачем.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що в діях позивача, відсутній склад правопорушення, передбачений положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, так як відсутні докази вчинення свого правопорушення, та відсутні у відповідача законні підстави для притягнення саме відповідача до адміністративної відповідальності за відмову у проходженні ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розгляд справи двічі відкладався через зайнятість головуючого судді в розгляді інших справ.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бровко О.О. у судове засідання 23.09.2024 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, 13.08.2024 та 23.09.2024 представник позивача адвокат Бровко О.О. через систему "Електронний суд" подав заяви, згідно яких просить розгляд даної справи проводити без участі сторони, позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять її задовільнити.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання 23.09.2024 не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

При цьому, в силу вимог ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 25.07.2024 року, офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_6 складено протокол № 3066 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Суть адміністративного правопорушення: 25.07.2024 р. близько 12:05 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі органів національної поліції, де було встановлено, що останній порушує вимогу передбачено ч. 13 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, та зокрема особа, які призиваються, направляються, або приймаються на військову службу, під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Також, ОСОБА_1 порушує вимогу, передбачену ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено що, громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянин ОСОБА_1 , за рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 про виконання обов`язку передбаченого пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Після рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення на проходження медичного огляду, громадянин ОСОБА_1 о 16 годині 16 хвилин ствердно виразив відмову, від проходження військово-лікарської комісії, для визначення придатності до військової служби під час мобілізації. Отже, громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

25.07.2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_7 винесено постанову №19674 по справ про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та визнано винним ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн.

До позовної заяви долучено повістку УЖ 033843 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої належить з`явитися 01.08.2024 року о 10.00 год. за місцем реєстрації. Отримано 25.07.2024 року.

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взятий на військовий облік військозобовязаних ІНФОРМАЦІЯ_7 19.08.1999 року.

До позовної заяви також додано скрін з телефону на якому наявна інформація з реєстру Оберіг, додаток «Резерв +», щодо ОСОБА_1 , вказано дані уточнено вчасно.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 17.05.2024 року№4691/4691 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тимчасово непридатний до військової служби за станом здоров`я на 2 місяці до 17.07.2024 року.

Відповідачем до відзиву додано направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для проходження військової служби по мобілізації №1121 від 25.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 06.08.2024 року №5977/5977 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , придатний до військової служби у в/ч забезпечення , ІНФОРМАЦІЯ_7 , підрозділах логістики та зв`язку.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів:

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 25.07.2024 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_7 винесено постанову №19674 по справ про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та визнано винним ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн.

Згідно з протоколом № 3066 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2024 року, 25.07.2024 р. близько 12:05 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі органів національної поліції, де було встановлено, що останній порушує вимогу передбачено ч. 13 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, та зокрема особа, які призиваються, направляються, або приймаються на військову службу, під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Також, ОСОБА_1 порушує вимогу, передбачену ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено що, громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянин ОСОБА_1 , за рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 про виконання обов`язку передбаченого пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Після рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про направлення на проходження медичного огляду, громадянин ОСОБА_1 о 16 годині 16 хвилин ствердно виразив відмову, від проходження військово-лікарської комісії, для визначення придатності до військової служби під час мобілізації. Отже, громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Відповідачем до відзиву долучено направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для проходження військової служби по мобілізації №1121 від 25.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак таке не містить підпису ОСОБА_1 про його отримання чи акту про відмову від отримання такого останнім.

Крім того, до позовної заяви долучено повістку УЖ 033843 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої належить з`явитися 01.08.2024 року о 10.00 год. за місцем реєстрації. Отримано 25.07.2024 року.

Відповідно до ст.210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст.247 КУпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме не з`ясував чи наявні в особи медичні документи щодо стану здоров`я для об`єктивного проходження ВЛК, подальше проходження обстеження у вузьких спеціалістів за направленням ВЛК, а також не врахував, що чинне законодавство України не містить заборони щодо проходження військовозобов`язаним військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби не в день виявлення такого військовозобов`язаного.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП України.

Зі змісту постанови вбачається, що в протоколі № 3066 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2024 року містяться пояснення останнього, який вказав що має копію довідки ВЛК 13487/21 від 17.05.2024 року видану ІНФОРМАЦІЯ_11 , проходити ВЛК буде за місцем реєстрації, оскільки там знаходяться виписки та дослідження лікарів, проте оцінку зазначеним поясненням в постанові не надано.

Також суд бере до уваги довідку військово-лікарської комісії від 06.08.2024 року №5977/5977, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , придатний до військової служби у в/ч забезпечення , ІНФОРМАЦІЯ_7 , підрозділах логістики та зв`язку, тобто останній пройшов медичний огляд за місцем реєстрації та військового обліку.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КУпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 605,60 грн., а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову № 19674 від 25.07.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 15000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 23.09.2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило