Справа № 520/20080/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р.Справа № 520/20080/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області та ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків; повний текст рішення складено 11.12.2023) по справі № 520/20080/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУДПС в Харківській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 1107,20 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 11348,64 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суми 3775,12 гривень та 4231,42 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік та 2019 рік відповідно; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 560,07 гривень; № 0-2035 на суму 942,78 гривень; № 0-2035 на суму 833,88 гривень; № 0-2035 на суму 566,29 гривень; № 0-2035 на суму 992,56 гривень; № 0-2035 на суму 724,77 гривень; № 0-2035 на суму 556,96 гривень; № 0-2035 на суму 756,09 гривень; № 0-2035 на суму 563,18 гривень; № 0-2035 на суму 609,85 гривень; № 0-2035 на суму 606,74 гривень; № 0-2035 на суму 544,51 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік; від 19.03.2021 № 0-2035 на суму 1099,01 гривень; № 0-2035 на суму 675,25 гривень; № 0-2035 на суму 602,90 гривень; № 0-2035 на суму 627,02 гривень; № 0-2035 на суму 654,58 гривень; № 0-2035 на суму 671,81 гривень; № 0-2035 на суму 623,58 гривень; № 0-2035 на суму 1043,89 гривень; № 0-2035 на суму 616,69 гривень; № -2035 на суму 923,31 гривень; № 0-2035 на суму 837,18 гривень; № -2035 на суму 620,13 гривень; № 0-2035 на суму 3266,02 гривень; № 0-2035 на суму 4390,03 гривень; № 0-2035 на суму 10659,36 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/20080/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 року № 0-2035 на суму 1107,20 грн., яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495, м.Харків, вул.Пушкінська, буд.46, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 25 (двадцять п`ять) грн. 12 коп.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/20080/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 11 348,64 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суми 3 775,12 гривень та 4 231,42 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік та 2019 рік відповідно; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 560,07 гривень; № 0-2035 на суму 942,78 гривень; № 0-2035 на суму 833,88 гривень; № 0-2035 на суму 566,29 гривень; № 0-2035 на суму 992,56 гривень; № 0-2035 на суму 724,77 гривень; № 0-2035 на суму 556,96 гривень; № 0-2035 на суму 756,09 гривень; № 0-2035 на суму 563,18 гривень; № 0-2035 на суму 609,85 гривень; № 0-2035 на суму 606,74 гривень; № 0-2035 на суму 544,51 гривень; якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік; від 19.03.2021 № 0-2035 на суму 1 099,01 гривень; № 0-2035 на суму 675,25 гривень; № 0-2035 на суму 602,90 гривень; № 0-2035 на суму 627,02 гривень; № 0122431- 2413-2035 на суму 654,58 гривень; № 0-2035 на суму 671,81 гривень; № 0-2035 на суму 623,58 гривень; № 0-2035 на суму 1043,89 гривень; № 0-2035 на суму 616,69 гривень; № 0-2035 на суму 923,31 гривень; № 0-2035 на суму 837,18 гривень; № 0-2035 на суму 620,13 гривень; № 0-2035 на суму 3 266,02 гривень; № 0-2035 на суму 4 390,03 гривень; № 0-2035 на суму 10 659,36 гривень; якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що, виходячи зі змісту Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17, належні позивачу квартири незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв.м. мали оподатковуватись за ставкою 0%. При цьому, до уваги має братись загальна, а не житлова площа кожної квартири. Тобто об`єкти загальною площею до 85 кв.м. мали би оподатковуватись за ставкою 0%. Таким чином, вважає, що обчислення податку здійснено не вірно, а, відповідно, винесені податкові повідомлення-рішення є протиправними, а тому такими, що мають бути скасовані.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/20080/23, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що рішенням Харківської міської ради від 12.01.2011 № 126/11 «Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України» встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного (податкового) року для житлової площі об`єкта житлової нерухомості, в тому числі часток, що перебувають у власності платника податку. Розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, становив 3200,00 гривень. Таким чином, ставка податку у 2017 році дорівнювала 32,00 гривні. Зважаючи на вищевикладене, вважає, що, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.11.2020 № 0-2035, відповідач діяв у порядку, на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Також, відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, задовольнити апеляційну скаргу відповідача, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 та прийняти нову постанову, в якій відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.160-191).

Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 1107,20 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 11348,64 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суми 3775,12 гривень та 4231,42 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік та 2019 рік відповідно; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 560,07 гривень; № 0-2035 на суму 942,78 гривень; № 0-2035 на суму 833,88 гривень; № 0-2035 на суму 566,29 гривень; № 0-2035 на суму 992,56 гривень; № 0053619-04.35-2035 на суму 724,77 гривень; № 0-2035 на суму 556,96 гривень; № 0-2035 на суму 756,09 гривень; № 0-2035 на суму 563,18 гривень; № 0-2035 на суму 609,85 гривень; № 0-2035 на суму 606,74 гривень; № 0-2035 на суму 544.51 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік; від 19.03.2021 № 0122433-241.3-2035 на суму 1099,01 гривень; № 0-20.35 на суму 675,25 гривень; № 0-2035 на суму 602,90 гривень; № 0-2035 на суму 627,02 гривень; № 0-2035 на суму 654,58 гривень; № 0-2035 на суму 671,81 гривень; № 0-2035 на суму 623, 58 гривень; № 0-2035 на суму 1043,89 гривень; № 0-2035 на суму 616,69 гривень; № -2035 на суму 923,31 гривень; № 0-2035 на суму 837,18 гривень; № -2035 на суму 620,13 гривень; № 0-2035 на суму 3266,02 гривень; № 0-2035 на суму 4390,03 гривень; № 0-2035 на суму 10659,36 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.

Позивач, не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення в частині задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 1107,20 грн., яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, оскільки під час розрахунку суми податкового зобов`язання податковим органом не вірно визначено ставку податку.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що загальна площа квартир, що перебувають у власності позивача, перевищує показник критерію пільги, встановленої рішенням Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017, а тому позивач не може бути звільнений від оподаткування об`єктів нерухомості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 1107,20 грн., яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно зі статтею 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/ або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог пп. 14.1.129-1. п. 14.1 ст. 14 ПК України, об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Згідно з підпунктом 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Таким чином, відповідно до зазначених норм, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а обчислення бази оподаткування здійснюється на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт. Визначальними кваліфікуючими ознаками кожного окремого об`єкту нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, як об`єкту оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місце розташування об`єкта (тобто адреса будівлі) та тип об`єкта (тобто тип будівлі).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Згідно з п. 4 Рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17, а також згідно з п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20.12.2016 № 1791-ІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», з 1 січня 2017 року до набрання чинності цим рішенням ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення від 12.11.2020 № 0-2035, податковим органом розраховано податкове зобов`язання, виходячи зі ставки 1%.

Таким чином, під час розрахунку суми податкового зобов`язання у податковому повідомленні-рішення від 12.11.2020 № 0-2035 не вірно визначено ставку податку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 1107,20 грн., яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 11348,64 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суми 3775,12 гривень та 4231,42 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік та 2019 рік відповідно; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 560,07 гривень; № 0-2035 на суму 942,78 гривень; № 0-2035 на суму 833,88 гривень; № 0-2035 на суму 566,29 гривень; № 0-2035 на суму 992,56 гривень; № 0053619-04.35-2035 на суму 724,77 гривень; № 0-2035 на суму 556,96 гривень; № 0-2035 на суму 756,09 гривень; № 0-2035 на суму 563,18 гривень; № 0-2035 на суму 609,85 гривень; № 0-2035 на суму 606,74 гривень; № 0-2035 на суму 544,51 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік; від 19.03.2021 № 0-2035 на суму 1099,01 гривень; № 0-2035 на суму 675,25 гривень; № 0-2035 на суму 602,90 гривень; № 0-2035 на суму 627,02 гривень; № 0-2035 на суму 654,58 гривень; № 0-2035 на суму 671,81 гривень; № 0-2035 на суму 623, 58 гривень; № 0-2035 на суму 1043,89 гривень; № 0-2035 на суму 616,69 гривень; № -2035 на суму 923,31 гривень; № 0-2035 на суму 837,18 гривень; № -2035 на суму 620,13 гривень; № 0-2035 на суму 3266,02 гривень; № 0-2035 на суму 4390,03 гривень; № 0-2035 на суму 10659,36 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову в даній частині, посилаючись на рішення Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017 Про місцеві податки і збори у місті Харкові, зазначив, що Харківська міська рада для об`єктів житлової нерухомості загальною площею до 85 кв.м. (незалежно від їх кількості), що розташовані на території м. Харкова та знаходяться у власності фізичних осіб, встановила єдину ставку податку оподаткування, яка дорівнює 0 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року.

Так, відповідно до п.3 Додатку 1 рішення Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017, ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв. м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Враховуючи, що положеннями пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, Харківській міській раді делеговано право встановлення ставок та пільг з податку для об`єктів житлової нерухомості, то податок на квартиру/квартири незалежно від їх кількості, що знаходяться у місті Харкові та перебувають у власності фізичних осіб загальною площею до 85 кв. м, згідно з рішенням Харківської міської ради, оподатковуються за ставкою у розмірі 0 відсотків.

Таким чином, до бази оподаткування, визначеної з урахуванням пільги, передбаченої п. «а» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, застосовується ставка податку 0 %, якщо така база не перевищує 85 кв. м..

При цьому, загальна площа квартир, що перебувають у власності позивача, перевищує показник критерію пільги, встановленої рішенням Харківської міської ради №542/17 від 22.02.2017.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Водночас, пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України встановлено, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Таким чином, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до квартир, якщо площа таких квартир перевищує 300 кв.м..

При цьому, якщо фізична особа має у власності один об`єкт оподаткування, то при вирішенні питання застосування або незастосування пільги береться до уваги загальна площа такого об`єкта оподаткування, а якщо ж у власності особи перебуває декілька об`єктів оподаткування, то визначальною є загальна площа всіх об`єктів.

Загальна площа квартир, що перебувають у власності позивача становить 355,9 кв.м., а, отже, зменшення оподаткованої площі на 60 кв.м. та 85 кв.м. не застосовується.

Також, позивачем зазначено, що за 2019 та 2020 роки щодо об`єкта у Вовчанському районі на території Бугаївської сільради податкові повідомлення-рішення не містять жодного посилання на рішення органу місцевого самоврядування, а саме Бугаївської сільради, яким би було визначено ставку податку у розмірі саме 1%.

Проте, згідно з розрахунками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 та 2020 роки щодо об`єкту нерухомості, який знаходиться на території Бугаївської сільради, податковим органом враховано ставку податку 1%.

Отже, вказане посилання позивача також є безпідставним.

Крім того, позивач, посилаючись на приписи абз.2 пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, відповідно до яких, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вказує на те, що податкові повідомлення-рішення не містять даних щодо об`єкту оподаткування.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказаним абзацом підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 доповнено згідно із Законом № 1914-IX від 30.11.2021.

Тобто, вказаних приписів на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не існувало.

Також, зазначена обставина не може звільнити від оподаткування об`єктів нерухомості згідно з приписами ПК України.

При цьому, за приписами п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність спірних податкових повідомлень рішень та відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 11348,64 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік; від 12.11.2020 № 0-2035 на суми 3775,12 гривень та 4231,42 гривень, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік та 2019 рік відповідно; від 12.11.2020 № 0-2035 на суму 560,07 гривень; № 0-2035 на суму 942,78 гривень; № 0-2035 на суму 833,88 гривень; № 0-2035 на суму 566,29 гривень; № 0-2035 на суму 992,56 гривень; № 0053619-04.35-2035 на суму 724,77 гривень; № 0-2035 на суму 556,96 гривень; № 0-2035 на суму 756,09 гривень; № 0-2035 на суму 563,18 гривень; № 0-2035 на суму 609,85 гривень; № 0-2035 на суму 606,74 гривень; № 0-2035 на суму 544.51 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік; від 19.03.2021 № 0122433-241.3-2035 на суму 1099,01 гривень; № 0-20.35 на суму 675,25 гривень; № 0-2035 на суму 602,90 гривень; № 0-2035 на суму 627,02 гривень; № 0-2035 на суму 654,58 гривень; № 0-2035 на суму 671,81 гривень; № 0-2035 на суму 623, 58 гривень; № 0-2035 на суму 1043,89 гривень; № 0-2035 на суму 616,69 гривень; № -2035 на суму 923,31 гривень; № 0-2035 на суму 837,18 гривень; № -2035 на суму 620,13 гривень; № 0-2035 на суму 3266,02 гривень; № 0-2035 на суму 4390,03 гривень; № 0-2035 на суму 10659,36 гривень, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/20080/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 20.09.2024 року