Справа № 420/14123/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна міграційна служба України про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС України в Одеській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 08.09.2020 р. про скасування рішення про набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України;

- скасувати довідку №284666 від 28.04.2023 р. ГУ ДМС України в Одеській області про припинення громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянства України";

- зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрацію громадянства з 23.03.2004 року, згідно рішення ВГІРФО УМВС України в Одеській області;

- зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України;

- зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області в особі Малиновського РВ у м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.09.2020 року вх.А5-177323-ф/л і прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну. пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 №302.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.09.2020 року він звернувся до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для оформлення і видачі паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм у зв?язку з втратою паспорту громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки), однак йому відмовлено в оформленні паспорта громадянина України листом Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області №5114-1196/5114.1-20 від 09.09.2020 р., оскільки згідно отриманої інформації від ГУ ДМС України в Одеській області при перевірці справи щодо набуття громадянства України за територіальним походженням батька позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем були виявлені підроблені документи. Крім того, позивач звертався до Центру надання адміністративних послуг (далі - ЦНАП) для отримання інформації щодо можливості отримання втраченого паспорту, де йому повідомлено, що ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення від 08.09.2020р. про скасування рішення про набуття позивачем та його батьком громадянства України за територіальним походженням. У відповідь на заяву позивача від 31.03.2023 р. без вх. номеру, ГУ ДМС України в Одеській області повідомило, що 08.09.2020 р. відповідно до ст.21 Закону України "Про громадянство України" (в редакції 18.01.2001 р.) скасовано рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку з тим, що були виявлені підроблені документи. Зазначено, що за інформацією Малиновського районного суду м. Одеси, рішення суду, яке слугувало підставою набуття громадянства України батьком позивача і позивачем, не приймалося, під №2-3983/03 зареєстровані громадянські справи інших осіб. В подальшому позивач звернувся до ГУ ДМС в Одеській області та отримав довідку №284666 від 28.04.2023 р. про припинення громадянства України. Оскільки у вказаній довідці не вказано конкретного пункту та частини відповідно до яких оформлено припинення громадянства України, та враховуючи тісні зв`язки, які сформувалися у позивача з державою Україна, що не було враховано відповідачем при прийнятті рішення про скасування рішення про набуття позивачем та його батьком громадянства України, так само як і не враховано, що прийняте рішення має наслідком повну зміну способу життя позивача та його родини, позивач вважає вказане рішення протиправним та просить позов задовольнити в повному обсязі. Також позивач вказує, що на момент подачі (01.09.2020р.) заяви про видачу паспорту громадянина України у зв?язку із втратою, паспорт позивача був дійсний та свідомо (завідомо) неправдивих відомостей та/або документів чи їх копій до ГУ ДМС України в Одеській області не надавав; та при прийнятті рішення про набуття позивачем громадянства України відповідним органом МВС України проведено перевірку підстав надання йому та його батьку громадянства України та під час прийняття зазначеного рішення підстав для відмови у набутті позивачем громадянства України виявлено не було.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що в результаті перевірки особової справи громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 було встановлено, що в матеріалах особової справи відсутні, визначені Законом України «Про громадянство України» підстави для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, тому рішення ВГІРФО УМВС України від 23.03.2004, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набули громадянство України, є незаконним. Відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Так, згідно матеріалів особової справи про набуття громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 було надано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №2-3983/2003, що набрало законної сили 07.09.2003, проте, як вбачається з відповіді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2011 за вих.№4778/11-Вих під №2-3983/2003 було зареєстровано цивільну справу про визнання угоди дійсною між іншими особами, тобто, надане ОСОБА_2 для оформлення громадянства рішення Малиновського районного суду м. Одеси про встановлення факту постійного проживання на території України є підробкою. За таких обставин, 08.09.2020 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України викладене у формі подання та оформлено довідку №284666 про припинення громадянства України позивача.

Представник ДМС України надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що ДМС України не є належним відповідачем у даній справі, жодної вимоги позивачем до ДМС не завлено, та будь-яких рішень з боку ДМС України до ОСОБА_1 вчинено та прийнято не було, відтак між позивачем та ДМС відсутній предмет спору.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.05.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що 01.03.2004 року батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до ВГІРФО УМВС України в Одеській області із заявою, стосовно себе та свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство».

Підставою для звернення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ВГІРФО УМВС України в Одеській області стало рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №2-3983/2003, що набрало законної сили 07.09.2003 року, яким було встановлено юридичний факт постійного проживання на законних підставах ОСОБА_2 на території України з лютого 1990 року (включаючи 1991 рік) по теперішній час.

При проходженні процедури набуття громадянства України ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав зобов`язання про припинення громадянства Азербайджану, а також зобов`язання про припинення громадянства Азербайджану для дитини.

В подальшому, 23.03.2004 року, батько позивача ОСОБА_2 подав декларацію про відмову від іноземного громадянства разом з дитиною ОСОБА_1 , а саме від громадянства Азербайджану, у зв`язку з тим, що існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення громадянства Азербайджана.

23.03.2004 року батько позивача та позивач набули громадянство України відповідно до п.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», на підставі постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991 року.

19.03.2008 року позивач документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області.

На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що ОСОБА_1 набув громадянство України у віці 12 років, тобто, будучи неповнолітньою дитиною.

Також судом встановлено, що позивач втратив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 19.03.2008 року, з чим він звернувся 05.09.2011 року до СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області, про що позивачу була видана довідка Вих.№48/56 від 18.01.2012 року.

01.09.2020 року позивач звернувся до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області з заявою Вх.№А5-177323-ф/л про оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у зв?язку з втратою паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки).

08.09.2020 року головним спеціалістом відділу з питань громадянства управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Одеській області Оленою Рудик було підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав подання фальшивих документів.

08.09.2020 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення про скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 11.05.2018 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що були надані фальшиві документи.

Матеріали справи містять довідку начальника ГУ ДМС України в Одеській області про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який набув громадянство України за територіальним походженням на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме: фальшиве рішення Малиновського районного суду м. Одеси за №2-3983/2003 від 06.08.2003 року.

31.03.2023 року позивач звернувся до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області та ГУ ДМС України в Одеській області з заявами про надання інформації та копій документів щодо підстав та причин прийняття рішення від 08.09.2020 року про скасування рішення про набуття ним громадянства України за територіальним походженням, так як у ЦНАПі дізнався про наявність такого рішення.

Листом від 03.04.2023 року Малиновське РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області повідомило позивача про неможливість надати відповідь та рекомендувало звернутися до ГУ ДМС України в Одеській області.

Листом №5100.4.5-4263/51.1-23 від 14.04.2023 року ГУ ДМС України в Одеській області надало відповідь на заяву позивача, яким повідомлено про скасування 08.09.2020 року рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що були виявлені підроблені документи. За інформацією Малиновського районного суду м. Одеси, рішення суду, яке слугувало підставою набуття громадянства України батьком позивача та позивачем не приймалося. Під №2-3983/03 зареєстровані громадянські справи інших осіб.

28.04.2023 року ГУ ДМС України в Одеській області видано позивачу довідку №284666 про припинення громадянства України, в якій вказано про те, що згідно рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 08.09.2020 року оформлено припинення громадянства України відповідно до пункту __ частини __ статті 21 Закону України «Про громадянство України». Вказану довідку позивач отримав 17.05.2023 року, що вбачається з відповідного запису на примірнику довідки.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно зі статтею 25 Конституції України громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі Закон №2235-III).

Відповідно до ст.1 Закону №2235-III, громадянство - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Відповідно до ст.6 Закону №2235-III, громадянство України набувається, зокрема: 2) за територіальним походженням; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Стаття 8 Закону №2235-III регулює питання набуття громадянства України за територіальним походженням.

За змістом статті 8 Закону №2235-III (у редакції, чинній на момент набуття позивачем громадянства України) особа, яка сама або хоча б один з її батьків, дід чи баба, повнорідні брат чи сестра народилися або постійно проживали до 16 липня 1990 року на території, яка стала територією України відповідно до статті 5 Закону України "Про правонаступництво України", а також на інших територіях, що входили до складу Української Народної Республіки, Західно-Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, що взяв зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її діти реєструються громадянами України.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, які є іноземцями, мають припинити іноземне громадянство і подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до органу, що здійснив реєстрацію, протягом року з моменту реєстрації її громадянином України. Якщо особи, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, або їм надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави або міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави.

Як встановлено судом, 23.03.2004 року позивач набув громадянства України разом зі своїм батьком за територіальним походженням згідно ст.8 Закону №2235-III, та при проходженні процедури набуття громадянства України батько позивача подав зобов`язання про припинення громадянства Азербайджану позивачем, а також 23.03.2004 року подав декларацію про відмову від іноземного громадянства разом з дитиною ОСОБА_1 , а саме від громадянства Азербайджану. Останнє не оспорюється відповідачем у справі.

За правилами ст.17 Закону №2235-III (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідачем), громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Стаття 19 Закону №2235-III визначає підстави для втрати громадянства України.

Відповідно до ст.21 Закону №2235-III (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідачем) рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення і перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів і провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі - Порядок №215).

Пункт 4 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням) визначено, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України за місцем проживання особи.

Згідно з п.п.23, 30 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 16 липня 1990 року на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 22 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 16 липня 1990 року на зазначеній території. Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною разом з одним із батьків, який оформлює набуття громадянства України відповідно до пунктів 22 - 29 цього Порядку (частина перша статті 8 Закону), один із батьків дитини порушує клопотання про це у своїй заяві, а також додає: а) заяву про згоду дитини віком від 15 до 18 років на набуття громадянства України; б) копію свідоцтва про народження дитини.

Підпунктами "а" - "в" пункту 22 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням) передбачено подання таких документів: а) заяву про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один з таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- декларацію про відмову від іноземного громадянства разом з документом, що підтверджує надання особі статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України та набуття громадянства України відповідно до законодавства України;

- документ, що підтверджує факт припинення іноземного громадянства, - для іноземців, які перебувають у громадянстві держав, міжнародні договори України з якими дозволяють особам звертатися для набуття громадянства України за умови, якщо вони доведуть, що не є громадянами цих держав;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для інших категорій іноземців. Зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави або міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

У разі відсутності документів про постійне проживання на територіях, зазначених у абзаці першому пункту 22 цього Порядку, або документів, що підтверджують родинні стосунки, подається відповідне рішення суду (п.38 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням).

Згідно з п.п.76, 77, 78 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент подачі заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням) органи внутрішніх справ приймають рішення про оформлення набуття громадянства України: зокрема, за територіальним походженням. До повноважень органів внутрішніх справ також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі.

Головне управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України, до якого документи були подані заявником. Районне, районне у місті, міське управління або відділ МВС України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, …, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, …, начальник головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління МВС України в області, місті Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

В свою чергу, відповідно до п.88 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пунктами 92, 96, 97 Порядку №215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) визначено, що до повноважень територіальних органів Державної міграційної служби України також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст.21 Закону.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Таким чином територіальні підрозділи Державної міграційної служби України наділені повноваженнями щодо скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі подання органів міграційної служби та на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Тобто, необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України" є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Тобто скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх і належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №820/1293/16, від 24 квітня 2019 року у справі №2040/5642/18, від 19 грудня 2019 року у справі №815/3575/15, від 28 лютого 2020 року у справі №520/4398/19, від 21 серпня 2020 року у справі №520/2915/19, від 15 грудня 2020 року у справі №640/3004/19, від 27 січня 2021 року у справі №826/15657/16.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням батьком позивача до ВГІРФО УМВС України в Одеській області надавалося рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №2-3983/2003, що набрало законної сили 07.09.2003 року, яким було встановлено юридичний факт постійного проживання на законних підставах ОСОБА_2 на території України з лютого 1990 року (включаючи 1991 рік) по теперішній час.

Суд враховує, що станом на момент набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням чинним законодавством України встановлення наявності підстав для набуття громадянства було покладено на територіальні органи МВС України.

На момент звернення батька позивача з заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням ним та неповнолітнім позивачем всі необхідні документи, додані до заяви були перевірені та жодних недоліків у поданих документах та недостовірних відомостей в них уповноваженим органом встановлено не було, зокрема доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

За результатом розгляду наданих документів 23.03.2004 року було прийнято рішення, що оформлення документів відповідає вимогам ст.8 Закону України «Про громадянство України» в редакції від 18.01.01 року, визнано ОСОБА_2 разом з дитиною, про що вказано посадовими особами у заяві про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

В подальшому, позивач добросовісно вважав себе громадянином України, зокрема ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований проїзним документом дитини серії АР №630907, виданого 27.12.2005 року; 19.03.2008 року позивач отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ; отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 27.12.2010 року; 11.01.2013 року отримав РНОКПП в ДПІ у Біляївському районі; 12.03.2012 року позивача зареєстровано ФОП; позивач записаний батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 10.07.2017 року, у якому вказано громадянство позивача громадянин України.

Крім того, позивач навчався з 01.09.1998 року та закінчив у 2009 році 11 клас Одеської загальноосвітньої школи №20 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області; здавав зовнішнє незалежне оцінювання у 2009 році; проходив підготовку в Одеському коледжі комп`ютерних технологій «Сервер» у 2003 році; вивчав англійську в Навчально-методичному центрі іноземних мов «Знання» у 2006 році; пройшов підготовку водіїв транспортних засобів та отримав посвідчення водія у 2010 році вперше; навчався в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова, який закінчив у 2016 році та здобув кваліфікацію бакалавра права.

Вказане вище, зокрема, підтверджує тісні зв`язки позивача з державою Україна.

Також як встановлено судом, підставою для прийняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відносно батька позивача та відповідно самого позивача слугувало подання фальшивих документів, а саме фальшиве рішення Малиновського районного суду м. Одеси за №2-3983/2003 від 06.08.2003 року.

Як вказує відповідач, за інформацією Малиновського районного суду м. Одеси, рішення суду, яке слугувало підставою набуття громадянства України батьком позивача та позивачем не приймалося, під №2-3983/03 зареєстровані громадянські справи інших осіб.

Суд зазначає, що в матеріалах справи, наявний рапорт начальника СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_6 від 20.09.2011 року на ім`я начальника ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, щодо перевірки законності набуття громадянства України громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 звернувся до СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області з приводу втрати паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 19.03.2008 року Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області, документованого на підставі довідки №284666, виданої 23.03.2004 року ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області. А також, наявний лист Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2011 року №4778/11-Вих, у якому вказується, що під номером 2-3983/03 зареєстрована цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною, а під номером 2-3988/03 зареєстровано справу за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення аліментів.

Також суд звертає увагу, що за результатами розгляду подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.09.2020 року, ГУ ДМС України в Одеській області 08.09.2020 року прийнято рішення про скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 11.05.2018 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що були надані фальшиві документи. Водночас рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 11.05.2018 року, яке скасовано не стосується даних правовідносин, так як рішення про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_1 прийнято 23.03.2004 року ВГІРФО УМВС України в Одеській області.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_1 про прийняте відповідачем рішення про скасування рішення про набуття позивачем громадянства в порушення вимог законодавства, а про таке рішення позивач дізнався з відповідей на його запити.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що відповідачем не доведено правомірність рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 08.09.2020 року про скасування рішення про набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України, а тому таке підлягає скасуванню.

Крім того, вирішуючи спір, суд враховує, що скасування рішення про набуття позивачем громадянства України має наслідком повну зміну способу життя позивача та його родини, що не було враховано відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення та видачі довідки.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріпляє у собі право на повагу до приватного і сімейного життя. Так, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні по справі «Ахмедов проти Азербайджану» від 30.01.2020 ЄСПЛ вказав, що поняття "приватне життя" в сенсі статті 8 Конвенції є широким поняттям, яке охоплює різні аспекти фізичної та соціальної ідентичності (див. Дженовезе проти Мальти, § 30, 11 жовтня 2011 року та Рамадан Ст. Мальта , § 62, 21 червня 2016 року). Хоча право на громадянство як таке не гарантується Конвенцією або протоколами до неї, не можна виключати, що свавільне позбавлення громадянства при певних обставинах є порушенням статті 8 Конвенції, оскільки наслідки такої відмови мають вплив на приватне життя окремих осіб (див. Карасьов проти Фінляндії, 31414/96, ЄСПЛ 1999-II; в Дженовезе, згадане вище, § 30; і K2 проти Сполученого Королівства, 42387/13, § 49, 7 лютого 2017 року).

Суд також визнав, що ці ж принципи повинні застосовуватися до позбавлення уже отриманого громадянства, так як це може призвести до аналогічного, якщо не більшого - втручання у право особи на повагу до сімейного та приватного життя (див. Рамадан, згадане вище, § 85; К2, згадане вище, § 49; і Алпеева і Джалагония проти Росії,№. 7549/09 і 33330/11, § 108, 12 червня 2018 року).

При визначенні самоуправства, суд взяв до уваги, чи скасування відбулось згідно із законом; чи супроводжувалось необхідними процедурними гарантіями, в тому числі, чи мала особа, позбавлена громадянства, можливість оскаржити рішення в суді шляхом надання відповідних гарантій; і влада діяли старанно і швидко (див. Рамадан, згадане вище, §§ 86-89; К2, згадане вище, § 50; і Алпеева і Джалагония, згадане вище, § 109).

Хоча заявником не зазначено, що вищезазначеним рішенням внутрішніх органів, зробили його особою без громадянства, стає ясно, що рішення на цей рахунок спричинили за собою значні негативні наслідки для здійснення прав заявником у його повсякденному житті. Це рішення також створює невизначеність у відношенні правового статусу перебування заявника в Азербайджані, напряму пливає на його соціальну ідентичність. Тому суд вважає, що оскаржувана постанова була втручанням у право заявника на повагу до приватного життя відповідно до статті 8 (див. Алпеева і Джалагония, згадане вище, § 115).

Таким чином, застосовуючи принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про наявність порушення статті 8 Конвенції стосовно заявника, оскільки спірне рішення має вплив на приватне життя позивача та його родини, а також створює значні негативні наслідки для здійснення прав позивачем у його повсякденному житті.

На переконання суду, органами міграційної служби України не дотримано принципу пропорційності, балансу між несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, що призводить для настання несприятливих та без перебільшення катастрофічних наслідків для позивача та його усталеного життя.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а саме з визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві», суд оцінює пропорційність обмежень, застосованих до права на повагу сімейного життя, по відношенню до легітимної мети, якої прагнуть сторони при застосуванні таких обмежень.

Отже за встановлених судом обставин, мало місце непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право позивача, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке не може вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 08.09.2020 р. в частині скасування рішення про набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України, що матиме наслідком відновлення статусу позивача як громадянина України з дати набуття ним громадянства України 23.03.2004 року згідно рішення ВГІРФО УМВС України в Одеській області.

Суд враховує, що паспорт громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 19.03.2008 року був втрачений, та вказане сторонами не заперечується, жодного рішення відповідачем про вилучення, повернення державі, визнання недійсним, знищення паспорта позивача не приймалося, зокрема матеріали справи доказів зворотного не містять, суд вважає, що вимога про поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України задоволенню не підлягає.

Водночас, 01.09.2020 року позивач звертався до Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у зв?язку з втратою паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) Вх.№А5-177323-ф/л та матеріали справи не містять рішення прийнятого за результатами вказаної заяви, відтак суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області в особі Малиновського РВ у м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.09.2020 року вх.А5-177323-ф/л і прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну. пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 №302.

Щодо скасування довідки №284666 від 28.04.2023 р. ГУ ДМС України в Одеській області про припинення громадянства України відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянства України", суд враховує, що в даному конкретному випадку оскаржувана довідка не є актом індивідуальної дії в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України, а отже не може бути предметом судового оскарження, оскільки безпосередньо не породжує для позивача юридичні наслідки, а лише підтверджує, що щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 08.09.2020 року оформлено припинення громадянства України відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України».

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем до позову додано платіжну інструкцію №0.0..1 від 07.05.2024 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 1211,20 грн.

Таким чином з урахування часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору сплаченого позивачем з ГУ ДМС в Одеській області у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 08.09.2020 р. про скасування рішення про набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрацію громадянства з 23.03.2004 року, згідно рішення ВГІРФО УМВС України в Одеській області.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Малиновського РВ у м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 01.09.2020 року вх.А5-177323-ф/л і прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну. пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 №302.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська. 44, ).

Тертя особа - Державна міграційна служба України (01001, м.Київ, вул..Володимирська, буд.9, ).

Суддя Е.А.Іванов