Справа № 130/2283/24
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом адвоката Рибак Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 4826 від 15 липня 2024 року за частиною третьою статті 210 КУпАП, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рибак Л.М. - звернулась до суду з цим позовом, в якому зазначила, що 12 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою оновлення своїх військово-облікових даних. Однак, 12 липня 2024 року відносно позивача інспектором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 ще 30 травня 2019 року був переданий на військовий облік військовозобов`язаних та повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання військово-облікового документу військовозобов`язаного. Проте досить тривалий час ( з 30 травня 2019 року по 12 липня 2024 року) без поважних на те причин не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військово-облікового документу. Даним протоколом про адміністративне правопорушення позивачу було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 10-00 год 15 липня 2024 року. Прибувши 15 липня 2024 року у зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відносно позивача була винесена постанова № 4826 про накладення на нього стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, грунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зазначила, що статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. В оскаржуваній постанові застосовано саме частину третю статті 210 КУпАП. 19 травня 2024 року набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП було змінено, а саме створено окрему частину третю щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19 травня 2024 року норми третьої статті 210 КУпАП не існувало взагалі, що вказує на неможливість притягнення відповідача до відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП, оскільки на дату, яку відповідач зазначає як дату вчинення адміністративного порушення, такої норми права не існувало. Крім того, позивачу ще у 2019 році виповнилось 27 років і він тоді мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі. Позивач жодного разу не отримував повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Більше того, позивачем при розгляді адміністративної справи надано пояснення, що він у лютому 2019 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надав копію свого свідоцтва про одруження та копію свідоцтва про народження дитини, однак, при прийнятті даних документів йому повідомили, що цього достатньо та відмітку про прийняття таких документів не ставлять. Про наявність протоколу засідання призовної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 14 від 30 травня 2019 року позивач дізнався лише 12 липня 2024 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, позивачем була надана копія трудової книжки та надано пояснення, що він з 18 лютого 2019 року по 29 листопада 2022 року працював на посаді електромеханіка на Державному підприємстві «Електричні системи», де відповідно до законодавства вівся військовий облік військовозобов`язаних та роботодавець володів усіма наявними відомостями позивача. Також, у 2021 році позивач придбав у власність автомобіль та дана інформація міститься у відповідних базах органів МРЕО, а тому згідно з нормами Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» інформацію, яку не обновив позивач, відповідач повинен був отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді. Зазначила, що відповідно до примітки до статті 210 КУпАП положення статтей 210, 210-1 цього кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем "Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів" персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформації взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системи, реєстрами, базами, держателями яких є державні органи. Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один із найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Отже позивач не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП з 30 травня 2019 року, бо норма частини третьої статті 210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і виконав 12 липня 2024 року. Саме тому, вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно та просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закрити провадження по даній справі.

Позиція відповідача

Представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію обгрунтовує тим, що 12 липня 2024 року о 10-00 год ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою оновлення свого військово-облікового документу. Однак, було з`ясовано, що громадянин ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, оскільки ще 30 травня 2019 року був переданий на військовий облік військовозобов`язаних та повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання військово-облікового документа військовозобов`язаного. Проте, досить тривалий час (з 30 травня 2019 року по 12 липня 2024 року ) без поважних на те причин не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військово-облікового документу. Внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалось в травні 2019 року, та закінчилось у липні 2024 року. Таким чином спричинив порушення частини третьої статті 1 та частини восьмої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». За порушення правил військового обліку передбачена відповідальність згідно зі статтею 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію" та по теперішній час в Україні діє особливий період, то громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП. Враховуючи викладене, вважає, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4826 від 15 липня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 винесена з дотриманням норм чинного законодавства.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 29 липня 2024 року (а.с. 1).

Ухвалою суду від 2 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів для подання відповіді на відзив, відповідачу - строк п`ять днів для надання заперечень (а.с. 27).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачам за адресами, що вказані в позові (а.с. 28).

Відзив на позовну заяву від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов до суду 15 серпня 2024 року (а.с. 32-40).

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги КАС України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його права були порушені неправомірно винесеною постановою відповідача про накладення на нього адміністративного стягнення. Диспозиція статті 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління. Об`єктивна сторона виражається у порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил. Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

З досліджених судом письмових доказів, встановлено, що відповідно до копії проколу про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП від 12 липня 2024 року, складеного інспектором відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 12 липня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою оновлення своїх військово-облікових даних. Однак було з`ясовано, що громадянин ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, оскільки ще 30 травня 2019 року був переданий на військовий облік військовозобов`язаних та повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання військового документу військовозобов`язаного. Проте досить тривалий час (з 30 травня 2019 року по 12 липня 2024 року) без поважних на те причин не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військово-облікового документу. Таким чином спричинив порушення частини третьої статті 1 та частини восьмої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Чим вчинив правопорушення передбачене частиною третьою статті 210 КУпАП. В протоколі ОСОБА_1 поставив свій власний підпис та власноручно написав пояснення про те, що він в 2019 році надавав документи про оновлення даних щодо одруження та народження дитини, однак чому дані не оновлено, йому не відомо (а,с. 9-10).

15 липня 2024 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 4826 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн за те, 12 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою оновлення своїх військово-облікових даних. Однак було з`ясовано, що громадянин ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, оскільки ще 30 травня 2019 року був переданий на військовий облік військовозобов`язаних та повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання військового документу військовозобов`язаного. Проте досить тривалий час (з 30 травня 2019 року по 12 липня 2024 року) без поважних на те причин не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військово-облікового документу. Таким чином спричинив порушення частини третьої статті 1 та частини восьмої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Внаслідок своїх дій громадянин ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке почалось у травні 2019 року, коли даний громадянин мав обов`язок з`явитись для оформлення військово-облікового документа та яке закінчилось у липні 2024 року, коли громадянин ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про видачу військово-облікового документа. За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність, згідно статті 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію та по теперішній час в Україні діє особливий період то громадянин ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП. Правопорушення вчинено умисно, оскільки особа, яка притягується до відповідальності усвідомила протиправний характер своєї бездіяльності, передбачила свої шкідливі наслідки та свідомо допускала настання цих наслідків. А тому накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн (а.с. 11-12).

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 18 лютого 2019 року по 29 листопада 2022 року працював на посаді електромеханіка ремонтної дільниці Державного підприємства «Електричні системи» (а.с.13-17).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ 21043, дата державної реєстрації 17 квітня 2021 року (а.с. 18).

Згідно з копією заяви про видачу військового документа, ОСОБА_1 12 липня 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням видати військово-обліковий документ у зв`язку з несвоєчасним отриманням військового документу (а.с. 39).

Відповідно до витягу з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_1 30 травня 2019 року та 12 липня 2024 року проходив медичний огляд та визнаний придатним. Військовий квиток видано 16 липня 2024 року (а.с. 40).

Оцінюючи вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд згідно з положеннями статей 73, 74, 75, 76 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з частиною 3 статті 210 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону № 2232-XII, військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22 Порядку визначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з частиною 3 статті 37 Закону № 2232-ХІІ, призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.

У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ в редакції від 28 вересня 2017 року взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Згідно з пунктом 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (із змінами), Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють ознайомлення громадян України з їх правами та обов`язками під час взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу та проходження зборів, а Центральне управління та регіональні органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів України - під час призову на військову службу та проходження зборів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам.

Згідно з частиною 9 статті 38 Закону № 2232-XII, органи виконавчої влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та заклади освіти незалежно від підпорядкування і форми власності зобов`язані подати до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України на їх вимогу відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовий облік яких вони здійснюють.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року № 921, яка втратила чинність 5 січня 2023 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 74 від 6 лютого 2019 року) з метою забезпечення персонально-первинного обліку призовників і військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють постійний контроль за виконанням громадянами, посадовими особами підприємств, установ та організацій, які перебувають на території відповідних населених пунктів, встановлених правил військового обліку та проведення відповідної роз`яснювальної роботи. Звернення щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилаються до органів Національної поліції для їх розшуку, затримання і доставки до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (додаток 5).

Пунктом 33 Порядку № 921 було встановлено, що у разі отримання розпорядження районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, визначення призначення на воєнний час, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, зокрема звертаються до органів Національної поліції щодо громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, для їх розшуку, затримання і доставки до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з пунктом 56 Порядку № 921, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема звертаються до органів Національної поліції для розшуку, затримання та доставки до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку (додаток 13).

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач по досягненню ним 27 років не оформив військово-обліковий документ в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак доказів вжиття органом, на який покладення ведення військового обліку військовозобов`язаних та призовників, вищевказаних заходів щодо взяття ОСОБА_1 на облік військовозобов`язаних матеріали справи не містять.

Позивач за змістом позовної заяви стверджує, що місце проживання не змінював, його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військового комісаріату) не викликали та повістки про виклик він не отримував. 12 липня 2024 року самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання вимог частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте на нього склали протокол за частиною третьою статті 210 КУпАП.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на те, що матеріали справи не місять доказів виклику ОСОБА_1 для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та вини ОСОБА_1 у не взятті його на облік, суд приходить до висновку, що відповідач не довів порушення позивачем вимог частини третьої статті 1, частини восьмої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Окрім цього, 19 травня 2024 року набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Отже, до 19 травня 2024 року норми частини третьої статті 210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19 травня 2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210 КУпАП з 2019 року, оскільки зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та норма частини третьої статті 210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Таким чином, притягнення ОСОБА_1 15 липня 2024 року до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії.

Згідно зі статтею КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За частиною сьомою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Згідно з частиною 2 статті 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з статтею 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини третьої статті 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновки суду

Таким чином, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, судом перевірено та встановлено, що в даному випадку відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі та у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такої постанови; небезсторонньо (упереджено); недобросовісно; нерозсудливо; без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, таким чином, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 гривні.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову і позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви (а.с.5), то сума судового збору в розмірі 605,60 грн мають бути йому компенсовані за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 19, 62 Конституції України, статтями 6, 73-77, 90, 242-245, 246, 286 КАС України, статтями 7, 9, 210, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд-

у х в а л и в :

Адміністративний позов адвоката Рибак Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 4826 від 15 липня 2024 року за частиною третьою статті 210 КУпАП - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 4826 від 15 липня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляція до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта НОМЕР_3 , виданий Жмеринським РВ УМВС України в Вінницькій області 28 травня 2008 року, зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ