Справа № 215/1790/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 215/1790/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року (суддя Голобутовський Р.З.) в справі № 215/1790/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2024 року позовна заява передана на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору; позовну заяву залишено без руху; позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання: належним чином завіреної копії заяви від 25.04.2023 вх. 900 для відповідача; надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого на відповідні реквізити; надання уточненої позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 160 КАС України, в якій викласти позовні вимоги, враховуючи обраний спосіб судового захисту порушених прав та інтересів із зазначенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу, направити справу для продовження розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно зі статтею 315 КАС України. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, оскільки дохід позивача не дозволяє сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі. Крім того, вказує, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції не пересвідчився про отримання ним копії ухвали про залишення без руху позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити ухвалу без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з невиконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22 квітня 2024 року у встановлений судом строк.

Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що підставами для залишення позовної заяви без руху стали висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не сплачено судовий збір, а підстави для звільнення від його оплати відсутні, позовна заява оформлена без дотримання вимог процесуального законодавства.

Стосовно сплати судового збору суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати повністю або частково, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону №3674-VI).

Як слідує з наведених положень процесуального закону, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд враховує майновий стан сторони. Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

До заяви про звільнення від сплати судового збору позивачем долучено довідку Тернівського УПСЗ м. Кривий Ріг, проте не долучено відомостей про дохід з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків.

За відомостями, наявними у довідці управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради від 14 лютого 2024 року № 876 (а.с. 1 зв.) у січні грудні 2023 року позивач отримує соціальні виплати від управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, щомісячно в розмірі 2 589,00 грн.

Тобто, за вказаний період дохід позивача становить 31 068 грн.

Відповідно, 5 відсотків розміру річного доходу позивача за 2023 рік складає 1553,40 грн, що перевищує розмір судового збору, який необхідно було сплатити позивачу за подання цієї позовної заяви до суду (1211,20 грн).

Отже, суд першої інстанції мав підстави для висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Суд відхиляє аргументи позивача про те, що переданий на вирішення суду спір є справою про захист соціальних прав, оскільки предметом спору у цій справі є дотримання відповідачем порядку розгляду заяви позивача від 25 квітня 2023 року вх. 900, дотримання процедури обчислення доходу у питанні надання соціальних послуг.

Доводи позивача, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, не підтверджені доказами, адже позивачем не надано доказів як щодо складу його сім`ї, так і щодо доходів членів сім`ї.

Отже, зважаючи на те, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а позивачем, окрім довідки про дохід, жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища не надано, суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору.

Суд зазначає, що обов`язок щодо надання до суду переконливих доказів, які свідчать про неможливість сплати судового збору, покладений саме на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням. Лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, особа повинна про це повідомити суд, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійного подання до суду доказів його матеріального стану.

При цьому, суд зауважує, що надання таких доказів не може бути підставою лише для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Таких клопотань позивачем не заявлено.

Отже, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку наявні підстави для залишення позову без руху.

Стосовно доводів апелянта про неотримання ним ухвали про залишення позовної заяви без руху суд вказує на таке.

Судом встановлено, що 20 травня 2024 року до суду першої інстанції відділенням поштового зв`язку повернуто поштове відправлення, в якому містилась ухвала суду першої інстанції від 22 квітня 2024 року, з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 16-17).

Згідно з пунктами 99, 110, 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, (далі Правила № 270) рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

У разі коли адресат протягом трьох робочих днів після інформування його за телефоном (через Інтернет) або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу (за винятком рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка») не з`явився за одержанням такого відправлення, поштового переказу, він інформується повторно шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення з відміткою «Повторне» або інформується за телефоном шляхом надіслання смс-повідомлення (через Інтернет).

У разі неможливості вручення одержувачу поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Відповідно до пункту 117 Правил № 270 після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Таким чином, у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї і неможливістю вручити їм поштове відправлення протягом встановленого строку зберігання, воно повертається з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (крім виключень, визначених Правилами).

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За положеннями пункту 4 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Верховним Судом в постанові від 23 листопада 2023 року в справі № 215/7312/20 сформульовано правовий висновок з питання застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах, а саме щодо наслідків повернення поштового відправлення з ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху за закінченням терміну зберігання відділенням поштового зв`язку, який полягає у наступному.

«...в ухвалі про повернення апеляційної скарги необхідно застосувати положення статті 126 КАС України, яка визначає порядок вручення судових повісток, в системному зв`язку зі статтею 251 КАС України, яка встановлює порядок вручення судових рішень.

Однак незастосування судом апеляційної інстанції у рішенні вказаної статті не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки, як положення статті 126 КАС України, так і положення статті 251 КАС України, регулюють порядок вручення судових документів (судових повісток, судових рішень) та передбачають однакові юридичні наслідки, які полягають в тому, що повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами поштового зв`язку з позначками 2За закінченням терміну зберігання», з врахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 7 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною першою статті 131 КАС України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зауважує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 мав цікавитися результатами розгляду його клопотання та враховувати процесуальні строки на його розгляд. Водночас строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

Необхідно також врахувати позицію сформовану в ухвалі Верховного Суду від 24 березня 2021 року в адміністративному провадженні № К/9901/35851/20 про те, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «За закінченням терміну зберігання», «Адресат вибув», «Адресат відсутній» і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.».

Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин приведені висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд визнає цілком обґрунтованим застосування судом першої інстанції положень статті 126 в системному зв`язку зі статтею 251 КАС України, а також висновок про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав неусунення недоліків, визначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року в справі № 215/1790/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2024 року в справі № 215/1790/24 за позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про встановлення наявності компетенції, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 18 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.В. Сафронова