Справа № 460/8696/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/8696/23 пров. № А/857/5951/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Матковської З. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі №460/8696/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

дата ухвалення рішення 12 лютого 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2023 року №05.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що всупереч положень ПК України у наказі №196-п від 10 лютого 2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 » не вказано чіткої підстави для проведення фактичної перевірки. У такому наказі не зазначено, яка саме інформація про порушення позивачем законодавства вказана у листі ДПС України від 02 серпня 2022 року №8236/7/99-00-07-04-02-07, на який відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, як на підставу проведення фактичної перевірки. Зазначає, що лист ДПС України від 02 серпня 2022 року №8236/7/99-00-07-04-02-07 містить абсурдну вказівку щодо проведення перевірок суб`єктів господарювання, які «у травні червні 2022 року показали нереально низькі виторги, проведені через РРО». Крім того, даний лист не містить інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків ФОП ОСОБА_1 законодавства. Також вказує, що нею з 02 травня 2019 року ведеться Книга (журнал) обліку, яка містить наступні дані господарської діяльності платника: дату оприбуткування товару, найменування постачальника, вартість отриманого товару, дату оплати за такий товар, та копії відповідних z-звітів, що підтверджують реалізацію придбаного товару. Таким чином вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що до ГУ ДПС у Рівненській області надійшов лист Державної податкової служби України від 02 серпня 2022 року №8236/7/99-00-07- 04-02-07, яким Державна податкова служба України зобов`язала відповідача здійснити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, які у травні-червні 2022 року показали нереально низькі виторги, проведені через РРО (додаток 1). У додатку 1 до вказаного листа наявна інформація про господарську одиницю суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 - магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, перевірку позивача було здійснено на підстав норм чинного законодавства. Крім того, факт отримання вказаного наказу та факт ознайомлення з направленнями на перевірку позивачем не заперечуються. Вказує, що суб`єкт господарювання зобов`язаний вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені у такому обліку, однак фактичною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів. Крім того, перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР щодо непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 922 грн. З врахуванням наведеного контролюючий орган зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2023 року №05, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 167989,00 грн (167067 грн + 992 грн) є правомірним та підстави для його скасування відсутні. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи характер спірних відносин, склад учасників, предмет доказування та той факт, що розгляд справи не становить значний суспільний інтерес, дана справа відноситься до справ незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець з 09 серпня 2005 року (номер запису 0001211), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 .

За інформацією у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

10 лютого 2023 року в.о.начальника ГУ ДПС в Рівненській області з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та на підставі підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пункту 80.8 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України, винесено наказ №196-п про проведення з 13 лютого 2023 року фактичної перевірки тривалістю 10 діб платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, у наказі зазначено, що період діяльності, що перевіряється згідно зі ст.102 ПК України.

Перед початком проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 вручено копію наказу №196-п, пред`явлені направлення на проведення перевірки від 13 лютого 2023 року №267/ЖЗ/17-00-07-05-15, №268/ЖЗ/17-00-07-05-15.

За наслідками проведеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено акт фактичної перевірки, дата та реєстраційний номер акту в органі ДПС: від 22 лютого 2023 року №1537/Ж5/17-00-07-05-17/, в якому встановлено порушення п.1, п.2, п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.95 №265/95-ВР, а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 992,00 грн, не забезпечено ведення у встановленому порядку, обліку товарних запасів у місці їх продажу на суму 167067грн.

До акту перевірки були складені такі додатки: Х-звіт, акт зняття залишків, пояснення.

У письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 власноручно зазначила наступне: «не знала про необхідність ведення обліку товарних запасів».

В акті зняття залишків алкогольних напоїв, які фактично знаходяться у реалізації на момент проведення перевірки у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_2 , станом на 21 лютого 2023 року зафіксовано сто п`ять позицій найменувань алкогольних напоїв на загальну суму 5754,00 грн. Даний акт підписаний, як ревізорами, які проводили перевірку, так і ФОП ОСОБА_1 .

Сам акт перевірки також підписаний ФОП ОСОБА_1 у графі 4.1. «зауваження до акт перевірки» нею власноручно зазначено «не маю», крім того розписалася, що з актом перевірки вона ознайомлена і один примірник акту отримала (а.с.9).

Не погоджуючись з результатами перевірки, 21 лютого 2023 року позивач надала заперечення на акт, зазначивши, що усі первинні документи на товар зберігаються у належному порядку. Вся інформація про надходження та вибуття товару постійно вноситься у журнал-форму ведення обліку товарних запасів, передбачену п.2 розділу І наказу МФУ №496 від 03 вересня 2021 року. Журнал ведеться з 26 листопада 2021 року. Щодо невідповідності сум готівкових коштів вказала, що в день перевірки передбачалось надходження товару від постачальників, який необхідно було оплатити. Для цього в касу, особисто ФОП ОСОБА_1 було внесено необхідну суму з власних заощаджень. На час перевірки дана операція не була проведена через реєстратор розрахункових операцій через неуважність. Через розгубленість не проведено через реєстратор та видано фіскальний чек під час контрольної операції.

Листом від 13 березня 2023 року №1881/Ж12/17-00-07-05 ГУ ДПС у Рівненській області надало відповідь на заперечення, відповідно до якої висновок акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2023 року №05, яким до підприємця застосовано штраф у сумі 167989,00 грн.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулася за захистом своїх прав у суд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 проведено розрахункові операції на загальну суму 922,00 грн без застосування в установленому законом порядку реєстратора розрахункових операцій/програмного реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункових документів встановленої форми та змісту, чим порушено вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР/95-ВР. Крім того, позивач перебуває на загальній системі оподаткування, а тому зобов`язана вести облік товарних запасів, а також здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені у такому обліку, однак під час фактичної перевірки позивач не надала доказів ведення обліку своїх товарних запасів відповідно до вимог наказів Міністерства фінансів України №261 від 13 травня 2021 року та №496 від 03 вересня 2021 року, а відтак контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 167989,00 грн.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно з пп.62.1.3. п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За змістом пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1, 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального

Згідно з пп.80.2.2, 80.2.5, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

За змістом п.81.1. ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, відповідних документів.

З системного аналізу наведених вище правових норм права вбачається, що податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена згідно з наказом Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 » від 10 лютого 2023 року №196-п.

За змістом вказаного наказу фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена за місцем здійснення нею господарської діяльності з метою перевірки дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 20).

Позивач, покликаючись на зміст наказу на проведення перевірки, вказує на порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки, оскільки такий наказ не містить конкретних підстав (обставин), які стали підставою призначення цієї перевірки, крім посилання на норми: підпункти 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

За змістом підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України підставою для проведення фактичної перевірки є наявність в контролюючого органу та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Колегія суддів зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України був наданий відповідачем лист ДПС від 02 серпня 2022 року №8236/7/99-00-07-04-02-07 щодо проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, які показали низькі виторги, проведені через РРО, зокрема: ФОП ОСОБА_1 (а.с.78-80).

Колегія суддів зазначає про те, що направлення на перевірку містять належні відомості, передбачені Податковим кодексом України, зокрема, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та дані про суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (фактична перевірка), а також підстави.

З матеріалів справи вбачається, що фактична перевірка проведена в присутності позивача, що нею не заперечується.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про наявність порушень при призначенні та здійсненні перевірки, зокрема, щодо відсутності підстав для проведення такої є безпідставними та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки позивача не встановлено.

Щодо порушень встановлених у акті перевірки, які стали підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.16.1.2 та п.16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пункт 177.10 ст.177 ПК України передбачає, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно зі ст.20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2023 року ГУ ДПС у Рівненській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 та за результатами проведеної перевірки складено акт від 22 лютого 2023 року №1537/Ж5/17-00-07-05-117/.

Зі змісту акту перевірки №1537/Ж5/17-00-07-05-117/ від 22 лютого 2023 року вбачається, що фактичною перевіркою встановлено порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо незабезпечення ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів у місці їх продажу на суму 167067 грн.

Перевірка здійснена у присутності ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування, а тому зобов`язана вести облік товарних запасів, а також повинна здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Наказом Міністерства фінансів України №261 від 13 травня 2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 червня 2021 року №865/36487, затверджено Типову форму, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядок її ведення (далі Порядок №261).

За змістом п.1 Порядку №261 фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/ понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Крім того, наказом Міністерства фінансів України №496 від 03.09.2021 затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033). Цим Порядком визначено правила ведення обліку товарних запасів та визначено, що він поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП (далі Порядок №496).

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Згідно з п.9-11 Порядку №496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:

1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;

2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;

3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Так, Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджено Наказом Міністерства Фінансів України від 03 вересня 2021 року №496, згідно з яким з 26 листопада 2021 року фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік товарних запасів шляхом постійного внесення інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Матеріалами справи стверджується, що ФОП ОСОБА_1 під час фактичної перевірки не надала доказів ведення обліку своїх товарних запасів відповідно до вимог Порядку №261 та Порядку №496.

При цьому, у поясненнях від 21 лютого 2023 року позивач зазначила, що не знала про необхідність ведення обліку товарних запасів (а.с.24), що свідчить про те, що товари, які були реалізовані через РРО з фіскальним номером у період з 26 листопада 2021 року по 21 лютого 2023 року та, які фактично знаходились у продажі на момент перевірки, згідно з актом зняття залишків, на загальну суму 167067,00 грн, реалізовувались без ведення обліку товарних запасів, встановленого законодавством.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, ведення обліку товарних запасів про яке зазначено у пункті 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, не можна обмежувати лише складанням первинних документів та їх відображенням у бухгалтерському обліку, оскільки сама по собі наявність первинних документів та їх застосування в бухгалтерському обліку не дозволяють встановити чи за всіма первинними документами був оприбуткований товар та відображений в бухгалтерському обліку. Спеціально встановлені законодавством документи обліку товарних запасів (форми обліку, журнали, відомості, тощо) дозволяють перевірити ведення суб`єктом господарювання обліку всіх товарних запасів, отриманих на підставі первинних документів.

Крім того, враховуючи ту обставину, що фактичною перевіркою може охоплюватися не лише один день, в який проводиться фактична перевірка, а певний період діяльності суб`єкта господарювання, який зазначається в наказі на проведення фактичної перевірки, то саме наявність у суб`єкта господарювання таких документів (форм обліку, журналів, відомостей, тощо) та їх заповнення на підставі всіх первинних документів (а не проведення контролюючим органом в день перевірки інвентаризації фактичних залишків товарних запасів, що знаходяться на реалізації на момент перевірки) дозволить підтвердити ведення суб`єктом господарювання обліку товарних запасів у порядку, встановленому законодавством, в господарській одиниці, де здійснювався продаж товарів та яка була об`єктом перевірки контролюючим органом, за період, що перевіряється.

Колегія суддів звертає увагу на те, що документи, які б підтверджували облік таких товарів на початок перевірки не пред`явлені та до завершення перевірки не надані.

Доказів на спростування цих обставин апелянтом не подано.

При цьому, книга за вказаною формою, яка передбачена Порядком №496, що долучена до позовної заяви була заведена позивачем одразу після проведеної перевірки та зазначення відповідного порушення. Крім того, наявність у позивача накладних на товар, без щоденного ведення (заповнення) Типової форми, не свідчить про облік товарних запасів.

Таким чином, наведені вище обставини підтверджують правомірність застосування до позивача штрафної санкції у розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Крім того, фактичною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п.п. 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР щодо непроведення розрахункових операцій через РРО на суму 922 грн.

Відповідно до ст.2 Закону №265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця і готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця; місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну,

Згідно з п.1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту па повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, па якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський помер або адресу електронної пошти).

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що застосування підприємцем РРО/ПРРО у встановленому законом порядку є обов`язковим у разі здійснення розрахункових операцій у розумінні цього Закону. У разі продажу товарів за готівкові кошти ФОП зобов`язаний оформити і видати покупцю фіскальний чек на повну суму розрахункової операції.

Фіскальний чек може бути надано у тому числі, але не виключно, шляхом відтворювання на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти.

За змістом ст.17 Закону №265/95 за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, перед початком перевірки, під час проведення контрольної розрахункової операції, при покупці 1-ї пляшки горілки «Воздух» за ціною 60,00 грн розрахункова операція була проведена за готівку, без застосування РРО, відповідний розрахунковий документ не роздруковано та не видано.

Крім того, на момент перевірки у місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти у сумі 1227,00 грн (в т.ч. сума контрольної розрахункової операції, 60,00 грн), отримані з продажу товарів та належать ФОП ОСОБА_1 , відповідно до опису наявних купюр і монет від 21 лютого 2023 року (копія опису долучена позивачем до матеріалів справи), а сума готівкових коштів, яка зазначена в Х-звіті РРО (копія Х-звіту долучена відповідачем до матеріалів справи), становить 305,00 грн.

Таким чином, розрахункові операції на загальну суму 862,00 грн (1227,00 грн 60,00 грн (сума контрольної розрахункової операції) 305,00 грн = 862,00 грн) через РРО не проводились.

При цьому, у своїх запереченнях на акт перевірки щодо невідповідності готівкових коштів позивач зазначила, що дана операція не була проведена через реєстратор розрахункових операцій через неуважність.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.1, 2 та п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо незабезпечення ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів у місці їх продажу на суму 167067 грн, а також проведення розрахункових операції на загальну суму 922 грн без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункових документів встановленої форми та змісту, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20 березня 2023 року №05, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 167989,00 грн (167067 грн + 992 грн) прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законами України, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі №460/8696/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.