Справа № 520/7414/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 р.Справа № 520/7414/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 (суддя Мороко А.С.; м. Харків) по справі № 520/7414/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС України у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУДПС України у Харківській області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.04.2023 № 8.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності на території м. Харків, доказів проведення торгівельної діяльності ФОП ОСОБА_1 в магазині цифрової техніки Кактус, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт перевірки ГУ ДПС у м. Києві), контролюючим органом не надано, як і доказів направлення запиту про надання інформації № 1 від 21.09.2022 на адресу реєстрації чи проведення діяльності саме ФОП ОСОБА_1 у м. Харків, що, відповідно, унеможливило добровільне надання платником податків запитуваної інформації. Вказує на недотримання суб`єктом владних повноважень процедури, передбаченої п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України. Звертає увагу суду, що податковим органом жодними документами не доведено факт трудових відносин продавця ОСОБА_2 (який відмовився від отримання запиту податкового органу) з ФОП ОСОБА_1 , що додаткового вказує на необізнаність позивача про існування вказаного запиту. Таким чином, вважає спірне податкове повідомлення-рішення від 04.04.2023 № 8, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн. за недотримання п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України (в частині ненадання документів на запит податкового органу) протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 по справі № 520/7414/23 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС України у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління у Харківській області від 04.04.2023 № 8, яким до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції (код платежу 21081103) у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп..

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 по справі № 520/7414/23 та прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що продавець ОСОБА_2 був ознайомлений із запитом від 21.09.2022 про надання документів для проведення перевірки, проте від отримання вказаного запиту відмовився, про що у останньому зроблений відповідний запис. Зазначає, що правовою підставою для складання та вручення позивачу запиту про надання документів слугував саме п. 85.2 ст. 85 ПК України, а, отже, платник податків був зобов`язаний надати посадовим особам контролюючих органів всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки після початку перевірки. Відтак, стверджує, що ГУ ДПС у Харківській області правомірно застосовано до платника податків заходи фінансової відповідальності шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.04.2023 № 8.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином/

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі направлень від 05.09.2022 №№ 9469, 9470 ГУ ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку господарської діяльності магазину цифрової техніки Кактус, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та який належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса реєстрації господарської діяльності АДРЕСА_3 ).

Копії направлень та наказу на проведення перевірки не було вручено представникам ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується актом відмови № 4340 від 21.09.2022. Причина відмови не зазначена.

Запит № 1 від 21.09.2022 про надання документів відмовився отримати продавець-консультант ОСОБА_2 , про що зроблено запис на вказаному запиті.

За результатом проведеної фактичної перевірки сформовано акт від 30.09.2022 № 290000/26/15/07/, в якому, зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Від підпису вказаного акту продавець ОСОБА_2 відмовився, про що складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки № 4591 від 30.09.2022.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки від 30.09.2022 № 290000/26/15/07/ сформовано податкове повідомлення-рішення від 04.04.2023 № 8, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн..

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення Головного управління у Харківській області від 04.04.2023 № 8, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції (код платежу 21081103) у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп..

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту ПК України), Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі ст.19 Податкового кодексу України, платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.

Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

Аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що письмову вимогу про надання платником податків документів, адресовану фізичній особі-підприємцю, може отримати або така особа особисто або через її представника за умови наявності у останнього відповідної довіреності, засвідченої у встановленому законодавством порядку.

Між тим, фактів, які б свідчили про те, що на момент проведення перевірки 21.09.2022 продавець ОСОБА_2 мав відповідні повноваження представника ФОП ОСОБА_1 судом не встановлено, а відповідачем жодними доказами не підтверджено.

Крім того, відповідачем не надано до матеріалів справи доказів наявності трудових чи цивільно-правових відносин (наприклад, трудовий договір, цивільно-правовий договір, тощо) між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ...

Відповідно до п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п.85.6 ст.85 Податкового кодексу України).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п.85.7 ст.85 Податкового кодексу України).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85,8 ст.85 Податкового кодексу України).

У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів (п.85.9. ст.85 Податкового кодексу України).

Відповідальність в разі ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, встановлена статтею 121 Податкового кодексу України у вигляді штрафу.

Разом з цим, відповідно до статті 85.4 Податкового кодексу України, відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем суду не надано доказів того, що саме ФОП ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, відповідно статті 85.4 Податкового кодексу України, про запит щодо надання первинних документів № 1 від 21.09.2022, та не надано доказів того, що позивачем зазначений запит був отриманий, враховуючи обставини того, що податковим органом не надано до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження перебування ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_1 у трудових чи цивільно-правових відносинах, що, відповідно, вказує на те, що вказана особа не мала повноважень на представництво інтересів позивача під час проведення фактичної перевірки 21.09.2022, а, відповідно, ознайомлення із запитом про надання документів № 1 від 21.09.2022, який адресовано ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як її представника суперечить вимогам ст.19, ст.85.2 ст.85 ПК України.

Окрім того, дослідивши зміст запиту про надання документів № 1 від 21.09.2022, колегія суддів зауважує, що останній містить запис про те, що продавець-консультант ОСОБА_2 відмовився отримувати вказаний запит, однак при цьому не зазначено, що ОСОБА_2 є продавцем саме ФОП ОСОБА_1 , а податковим органом не надано до суду жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Також, колегія суддів звертає особливу увагу, що відповідно до даних витягу з Реєстру платників єдиного податку від 06.03.2020 № 330, місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 зареєстровано АДРЕСА_4 (на замовлення), податкова адреса суб`єкта господарювання - АДРЕСА_3 .

Однак, в акті перевірки від 30.09.2022 № 290000/26/15/07/ не зафіксовано доказів дослідження контролюючим органом дати реєстрації, створення чи відкриття об`єкта оподаткування ФОП ОСОБА_1 за адресою фактичного проведення перевірки: АДРЕСА_1 , у той час як матеріалами справи підтверджено обставини реєстрації господарської діяльності позивача у м. Харків. Інших доказів на підтвердження перебування у власності, оренді чи користуванні магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 ФОП ОСОБА_1 перевіряючими також не було з`ясовано та не залучено відповідних доказів.

Відтак, контролюючим органом не надано до суду жодних доказів повідомлення саме ФОП ОСОБА_1 про необхідність надання документів за запитом № 1 від 21.09.2022 шляхом його направлення на адресу місця провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) чи податкову адресу суб`єкта господарювання ( АДРЕСА_3 ), що, в свою чергу, фактично вказує на необізнаність позивача про обставини перевірки та необхідність виконання обов`язку щодо подання витребуваних документів у добровільному порядку.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не надано доказів того, що позивачем порушено п.85.2. ст.85 Податкового кодексу України, з огляду на те, що доказів отримання саме позивачем запиту на отримання копій документів відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт відмови позивача від надання документів для проведення перевірки не доведений відповідачем належними та допустимими доказами, отже, податкове повідомлення рішення від 04.04.2023 № 8 є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 по справі № 520/7414/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 20.09.2024 року