Справа № 380/5430/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Львівсправа № 380/5430/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати незаконним (протиправним) рішенням від 09 листопада 2023 року № 26 відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати період із 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 та здійснити перерахунок пенсії відповідно до заяви від 06 листопада 2023 року;

- стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2023 році йому було призначено пенсію за віком. Після призначення пенсії позивач дізнався про те, що пенсійний орган не зарахував до його трудового стажу період роботи в Акціонерному товаристві закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року на посаді комерційного директора. У зв`язку з цим позивач через Смілянський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернувся із заявою щодо зарахування згаданого періоду роботи до трудового стажу та перерахунку пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 листопада 2023 року № 26, прийнятим за принципом екстериторіальності (далі також спірне/оскаржуване рішення), позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Відповідно до цього рішення « ОСОБА_2 не зараховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок з 30.08.1995 по 30.04.1998. Для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, необхідно надати уточнюючі довідки або інші підтверджуючі документи».

Позивач уважає зазначене рішення відповідача протиправним, оскільки Акціонерне товариство закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» не здійснює жодної діяльності та відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, є припиненим. Згідно із листом Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 грудня 2023 року № 106-11287 «Про відсутність архівних документів» документи Закритого акціонерного товариства «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» на зберігання до архівного відділу апарату Подільської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили. Також відповідно до інформації з офіційного сайту Державного архіву міста Києва слідує, що у фондах архіву відсутні документи від підприємств, що містять у своїй назві «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ». З огляду на вказане отримати будь-які уточнюючі довідки щодо трудового стажу позивача за період з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року є неможливим. Однак вказані вище обставини не можуть позбавляти позивача права на належне пенсійне забезпечення.

Позивач стверджує, що у жодний спосіб не може впливати на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативних наслідків за окремі недоліки внесених до неї записів про роботу. Крім того, позивач має трудову книжку, в якій зроблено запис про спірний період роботи із відомостями, що відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, зокрема такий іде послідовно, виправлення зроблені уповноваженою особою та засвідчені печаткою роботодавця. До того ж перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити самі собою не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

З огляду на вказане просить позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих позивачем документів до трудового стажу не зараховано період його роботи з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року, оскільки записи за вказаний період у трудовій книжці позивача зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція № 58).

З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 15 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 28 вересня 2023 року.

06 листопада 2023 року позивач звернувся до Смілянського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив «зарахувати стаж із 30.08.1995 р. по 30.04.1998 р., так як виправлення зроблене згідно порядку ведення трудових книжок. Виправлення 30.08.1995 р. завірене печаткою підприємства та підписом відповідальної особи».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 листопада 2023 року № 26, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Відповідно до цього рішення « ОСОБА_2 не зараховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок з 30.08.1995 по 30.04.1998. Для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, необхідно надати уточнюючі довідки або інші підтверджуючі документи».

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 листопада 2023 року № 26 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058 (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, необхідне лише у двох випадках: 1) за відсутності трудової книжки; 2) у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Як слідує зі змісту доданої позивачем до позовної заяви та наданої пенсійному органу разом із заявою від 06 листопада 2023 року про перерахунок пенсії копії трудової книжки ОСОБА_1 , у спірний період із 30 серпня 1995 року (запис № 14, наказ № 2 від 28 серпня 1995 року) по 30 квітня 1998 року (запис № 15, наказ від 30 квітня 1998 року) позивач працював комерційним директором в Акціонерному товаристві закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ».

Однак вказаний період роботи позивача пенсійний орган відмовився зараховувати до його страхового стажу через те, що записи про такий період внесені до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції № 58.

Суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією № 58.

За змістом пункту 1.1 глави 1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами (пункт 2.1 глави 2 Інструкції № 58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 глави 2 Інструкції № 58).

Згідно з пунктом 2.4 глави 2 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

За змістом абзацу першого пункту 2.14 глави 2 якої у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Згідно із пунктом 2.6 глави 2 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (пункт 2.9 глави 2 Інструкції № 58).

За змістом пункту 2.10 глави 2 Інструкції № 58 у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Аналіз викладених норм вказує, що обов`язок дотримання порядку заповнення трудової книжки покладається на роботодавця.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, згідно із якою на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та своєю чергою, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу під час призначення пенсії.

Суд відзначає, що оскаржуване рішення відповідача не містить покликань на конкретні норми Інструкції № 58, з порушенням яких, на думку пенсійного органу, внесені записи до трудової книжки позивача про період його роботи з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року.

Суд встановив, що у трудовій книжці позивача є посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів №№ 14, 15, ці записи завірені підписами повноважних осіб та скріплені печатками роботодавця позивача - Акціонерного товариства закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ».

Водночас запис № 14 у трудовій книжці позивача містить виправлення у частині дати прийняття позивача на роботу, а саме року: «1998» закреслено та знизу під цим же роком у графі 2 вказано « 1995». Також у цій же графі 2 зроблено запис: виправленому вірити 1995.08.30 та такий запис скріплено підписом відповідальної особи.

Щодо неправильного внесення до трудової книжки виправлення до відомостей про роботу позивача, а саме закреслення року його прийняття на роботу, що згідно з пунктом 2.10 глави 2 Інструкції № 58 не допускається, то суд зазначає, що такий її недолік не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач у жодний спосіб не впливає на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативних наслідків за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог під час заповнення трудової книжки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав - певних недоліків трудової книжки.

Щодо посилань відповідача у спірному рішенні на необхідність надання позивачем для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу уточнюючої довідки або інших підтверджувальних документів суд зазначає таке.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2010 року у справі № 2а-17418/09/2670, яка згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 09 березня 2010 року, постановлено припинити юридичну особу - Закрите акціонерне товариство «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» ().

Згідно із листом Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 грудня 2023 року № 106-11287 «Про відсутність архівних документів» документи Закритого акціонерного товариства «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» на зберігання до архівного відділу апарату Подільської районної в місті Києві державної адміністрації не надходили.

Також відповідно до інформації з офіційного сайту Державного архіву міста Києва слідує, що у фондах архіву відсутні документи від підприємств, що містять у своїй назві «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ».

З огляду на вказане отримати будь-які уточнюючі довідки або інші підтверджувальні документи щодо трудового стажу позивача в Акціонерному товаристві закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року на посаді комерційного директора є неможливим.

Однак вказані вище обставини не залежать від позивача та не можуть позбавляти його конституційного права на належне пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене вище у сукупності суд доходить висновку про те, що підстави для відмови в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи позивача в Акціонерному товаристві закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року на посаді комерційного директора відсутні, а тому оскаржуване рішення відповідача, яким позивачу в такому зарахуванні було відмовлено, належить визнати протиправним та скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити.

Обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого відновлення, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Щодо органу Пенсійного фонду України, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача на перерахунок пенсії, суд зазначає таке.

У пунктах 27, 28 постанови від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23 Верховний Суд вказав таке: « 27. У справі, яка розглядається, суди встановили, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого ОСОБА_1 з 11.01.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, при обчисленні якої застосовано показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016.

28. Тож, дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ Волинської області, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення».

У цій справі заяву позивача про перерахунок пенсії за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке за результатами її розгляду прийняло оскаржуване рішення про відмову в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду роботи та перерахунку пенсії.

Отже, право позивача на зарахування страхового стажу та перерахунок пенсії порушило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з огляду на що саме цей орган Пенсійного фонду України належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

Тож з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся з цим позовом до суду, належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в Акціонерному товаристві закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року на посаді комерційного директора та здійснити перерахунок пенсії відповідно до поданої заяви від 06 листопада 2023 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частинами першою, третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Отже, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 09 листопада 2023 року № 26 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи в Акціонерному товаристві закритого типу «ПРОМБУДОБЛАДНАННЯ» з 30 серпня 1995 року по 30 квітня 1998 року на посаді комерційного директора та здійснити перерахунок пенсії відповідно до поданої заяви від 06 листопада 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. М. Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна