Справа № 120/18266/23
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/18266/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

18 вересня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" до Вінницької митниці про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина.

1. Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ «Тракс-Вінн» звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2023/000090/2 від 21.09.2023 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

№ UA401020/2023/001444 від 21.09.2023 року.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

2.1. 05.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тракс-Вінн» (далі - покупець) та VICTORIA PKW/LKW GmbH (Німеччина, продавець) укладено контракт №02/01/23, згідно з умовами якого продавець виконує по замовленню покупця підбір та продаж покупцеві засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання як нових, так і таких, що були у використанні, що іменуються надалі "Товар", а покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість. Загальна вартість контракту становить 1 000 000 євро.

2.2. Пунктом 1.2 Контракту визначено, що відомості про товар обумовлюються в інвойсі на кожну партію товару. Ціна за одиницю товару визначається в кожному конкретному випадку законним представником продавця і покупця та вказується в інвойсі на товар (пункт 3.2 Контракту).

2.3. На виконання контракту на дану одиницю було виставлено інвойс №AR.2023.196 від 15.09.2023 року на суму 6500 євро, товар напівпричіп-самоскид марки GENERAL TRAILERS, модель: BEN, рік виготовлення: 2009, номер шасі: НОМЕР_1 та контейнер марки BENALU, тип: CMB30. Виставленням інвойсу визначено митну вартість товару за ціною договору.

2.4. 21.09.2023 позивач подав до митного органу митну декларацію №23UА22U3 з відповідним пакетом документів, що охоплював: контракт від 05.01.2023; рахунок-фактура (інвойс) від 15.09.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.2009; копію митної декларації країни відправлення; довідку про транспортні витрати від 20.09.2023.

2.5. За результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №23UА22U3 та доданих до неї документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA401000/2023/000090/2 від 21.09.2023 року.

2.6. Не погодившись з таким висновком рішення, позивач звернувся до суду.

3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

3.1. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2024 позов задоволено.

3.2. Визнано протиправними та скасовано прийняте Вінницькою митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2023/000090/2 від 21.09.2023 року та картку відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2023/001444 від 21.09.2023 року.

3.3. Стягнуто з Вінницької митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракс-Вінн» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684 грн 00 коп.

3.4. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару ним було надано. Крім того, оскільки на час прийняття оспорюваної картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були відсутні підстави, передбачені частиною шостою статті 54 МК України, відповідне рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

4.1. Відповідач просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.04.2024 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

4.2. Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на мотиви, викладені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

4.3. Представник позивача копію апеляційної скарги та ухвалу про відкриття апеляційного провадження в електронному вигляді отримав в електронному кабінеті 14.05.2024 та 14.06.2024 відповідно.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

5. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

5.1. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року з Вінницького окружного адміністративного суду витребувано адміністративну справу.

5.2. 14 червня 2024 року ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження.

ІІ. Мотивувальна частина.

1. Позиція апеляційного суду.

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.

1.1. Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1.2. Статтею 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.

1.3. Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Тобто перелік документів, визначених статтею 53 МК України, є вичерпним для митного органу та не є вичерпним для декларанта.

1.4. Норми статей 53, 54, 57, 58 МК України породжують обов`язок декларанта щодо доведення заявленої митної вартості товару. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

1.5. Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

1.6. Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

1.7. За приписами частин четвертої та п`ятої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

1.8. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

1.9. Зміст наведених правових норм в сукупності з положеннями статті 53 МК України свідчать про наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

1.10. Вартість товару була визначена декларантом відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). В митній декларації №23UА22U3 від 21.09.2023 року вказано, що загальна митна вартість ввезеного позивачем товару (напівпричіп вантажний, самоскид на базі контейнеровоза, 3-х вісний, марки GENERAL TRAILERS, модель: BEN, рік виготовлення: 2009, номер шасі: НОМЕР_1 ) складає 6500 євро.

1.11. Ціна за одиницю товару визначається в кожному конкретному випадку законним представником продавця і покупця та вказується в інвойсі на товар (пункт 3.2 Контракту).

1.12. Згідно з п. 4.3 Контракту, оплата відбувається протягом 180 днів з моменту поставки товару (можлива передоплата).

1.13. Відповідно до інвойсу №AR.2023.196 від 15.09.2023 року продавцем виставлено рахунок на оплату за товар всього на суму 6500 євро.

1.14. 21.09.2023 позивач подав до митного органу митну декларацію №23UА22U3 з відповідним пакетом документів, що охоплював: контракт від 05.01.2023; рахунок-фактуру (інвойс) від 15.09.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.2009; копію митної декларації країни відправлення, довідку про транспортні витрати від 20.09.2023. Відомості щодо вартості товару у вказаних документах не суперечать один одному.

1.15. Колегія суддів вважає, що зазначена позивачем у митній декларації №23UА22U3 митна вартість товару саме за ціною договору (контракту) 6500 євро визначена правильно та підтверджується поданими документами.

1.16. Водночас митний орган обґрунтовував своє рішення про коригування митної вартості та картку відмови тим, що:

- в наданому до митного оформлення рахунку (інвойсі) № AR.2023.196 від 15.09.2023 року відсутнє посилання на контракт, що унеможливлює однозначне встановлення належності інвойсу до контракту від 05.01.2023 року №02/01/23;

- наявність впливу взаємопов`язаності покупця та продавця на заявлену митну вартість товару, (директор (засновник) підприємства продавця та товариства покупця є однією особою);

- на інтернет-ресурсах схожі транспортні засоби продаються за вищою ціною;

- позивач не надав митну декларацію країни відправлення.

1.17. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така позиція відповідача не відповідає дійсності і не може бути прийнята судом, оскільки інвойс № AR.2023.196 від 15.09.2023 містить посилання на контракт, позивач подав митному органу декларацію країни відправлення 23DE05B0, а чинне законодавство не забороняє відповідних взаємозв`язків між покупцем та продавцем товару. Крім того, інформація з інтернет-ресурсів є інформативною та орієнтовною і не може бути повністю достовірною для визначення вартості транспортного засобу, який ввозиться, оскільки ціна транспортного засобу залежить від багатьох факторів, а оціночна вартість різних транспортних засобів навіть в межах однієї категорії та марки може суттєво відрізнятися залежно від інших характеристик та їх технічного стану.

1.18. Колегія суддів вважає, що відповідач не довів, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.

1.19. Отже, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення з цієї позиції, в обхід встановленого законом порядку, відразу ж констатував про наявність впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну оцінюваних товарів. Натомість, в силу ч.14 ст.58 МК України, у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу, необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч.12 ст.58 МК України цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

1.20. Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

1.21. У постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/3096/16 Верховний Суд зазначив, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

1.22. Крім того, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄЛІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

1.23. Колегія суддів вважає, що позивачем під час митного оформлення наданий контракт, на підставі якого придбано товар, видатковий документ, на підставі якого здійснено відпуск товару, товаро-супровідний документ, що підтверджує його транспортування, а також митну декларацію, на підставі якої такий товар виїхав з країни, в якій його придбав позивач. Зазначена у названих документах інформація узгоджується між собою. Натомість відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

1.24. Відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

1.25. Колегія суддів вважає, що відповідачем не надано та матеріали справи не містять належних та достатніх аргументів та доказів з приводу того, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару, чи є недостатніми для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору).

1.26. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

2.1. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

2.2. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

2.3. Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.