Справа № 500/3595/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3595/24

19 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Однак 15.03.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовлено в призначенні пенсії з підстав викладених в листі № 1900-0214 8/13536 від 15.03.2024 року, а саме відмовлено в прийняті підтверджуючих довідок на підтвердження стажу роботи у зв`язку з тим, що вони не створюють правових наслідків відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а тому відповідно страховий стаж є недостатнім для призначення пенсії.

Позивач вважає, що дане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є незаконним та таким, що порушує право ОСОБА_1 на призначення пільгової пенсії.

Ухвалою суду від 10.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 12.07.2024. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Вік позивачки на момент звернення становить 54 роки 6 місяців 19 днів.

Страховий стаж - 31 рік 5 місяців 14 днів.

Пільговий стаж - 5 років 11 місяців 6 днів. До страхового стажу позивачки враховано всі періоди.

До пільгового стажу позивачки не може бути враховано періоди роботи згідно пільгової довідки від 25.12.2020 № 01/114-1.

Довідка не може бути взята до уваги пенсійним органом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України №1207 від 15.04.2014 будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Періоди роботи за Списком №2 з 01.12.2000 по 16.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.03.2003 по 31.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 20.02.2007 взято до розрахунку по даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Оскільки страховий стаж враховується в одинарному розмірі, правові підстави для повторного зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивачки відсутні.

Враховуючи те, що у позивачки недостатньо пільгового стажу, правові підстави для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відсутні.

Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року продовжено строк розгляду даної справи.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

28.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та подала наступні документами, що підтверджується Розпискою-повідомленням від 28.02.2024 № 2403:

1. Довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 18.04.2008.

2. Заяву про призначення/перерахунок пенсії № 2403.

3. Паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.11.2007 Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій обл.

4. Диплом про навчання № 210132, виданий 20.07.1987 СПТУ № 48 м. Зугрха Донецької обл.

5. Заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк) від 15.02.2024.

6. Наказ від 31.10.2002 № 67 Про підсумки атестації робочих місць по умовам праці.

7. Наказ від 18.07.1997 № 35 Про підсумки атестації робочих місць по умовам праці.

8. Наказ від 06.07.2018 № 11-к Про звільнення в зв`язку з ліквідацією.

9. Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 25.12.2020 № 01.114-1.

10.Перелік робочих місць, виробництв, робіт і професій, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 від 18.07.1997 № 35.

11.Перелік робочих місць, виробництв, робіт і професій, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 від 31.10.2002 № 67.

12. Довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.12.2020 № 01/113-1.

13.Перелік робочих місць, виробництв, робіт і професій, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 від 18.07.1997 № 35.

14.Перелік робочих місць, виробництв, робіт і професій, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 від 31.10.2002 № 67.

15. Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане Петрівською сільською радою Волноваського району Донецької області.

16. Трудову книжку серії НОМЕР_3 .

Однак 15.03.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовлено в призначенні пенсії з підстав викладених в листі № 1900-0214 8/13536 від 15.03.2024 року, а саме відмовлено в прийняті підтверджуючих довідок на підтвердження стажу роботи у зв`язку з тим, що вони не створюють правових наслідків відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а тому відповідно страховий стаж є недостатнім для призначення пенсії.

До пільгового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно пільгової довідки від 25.12.2020 № 01/114-1, оскільки надана довідка, що містить дані про спеціальний трудовий стаж за Списком № 2 до впровадження реєстру застрахованих осіб, не може бути зарахована до пільгового стажу на підставі ст. 9 Закону України № 1207 від 15.04.2014 згідно якої, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Періоди роботи по Списку №2 з 01.12.2000 по 16.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2002, з 01.03.2003, з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 20.02.2007 взято до розрахунку по даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто Відповідачем прийнято рішення від 07.03.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до п.2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач при подачі документів для призначення пільгової пенсії підтвердила пільговий стаж записами у трудовій книжці серії НОМЕР_4 , де зазначено, що з 27.11.1989 по 20.02.2007 вона працювала у Шахтопрохідницькому будівельному управлінні № 4 тресту «Донецькшахтопроходницьке», що засвідчено відповідно підписом начальника кадрів і печатками даного підприємства.

Крім того вказані обставини також підтверджуються Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 25.12.2020 № 01.114-1; Довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.12.2020 № 01/113-1; Наказом ВАТ «Трест Донецкшахтопроходка» від 06.07.2018 № 11-к, які наявні в матеріалах справи.

Позивач вважає дане рішення незаконним та таким, що порушує її право на призначення пільгової пенсії.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті спірних довідок є факт їх видачі органом, що не створений відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а тому в силу ч.3 ст.9 вказаного Закону є недійсними та не створюють правових наслідків.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 Закону №1207 на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини 1 статті 17 Закону №1207 передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 Закону №1207 громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом №1207.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 9 Закону №1207 передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Тому у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таку позицію містить і постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а.

Також суд вважає можливим застосувати до даних правовідносин названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 04.06.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав, викладених у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 15.03.2024 № 1900-0214-8/13536.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 27.11.1989 по 20.02.2007 до пільгового стажу та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок, відповідно до квитанції від 04 червня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Відділ обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.