Справа № 380/24874/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/24874/23 пров. № А/857/11451/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року з питань встановлення контролю за виконанням рішення суду (суддя Лунь З.І., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №380/24874/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування з 01 липня 2021 року щомісячної доплати у сумі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», при здійсненні перерахунку та виплати основного розміру пенсії позивачу на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі № 380/5866/21; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити з 01.07.2021 позивачу щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» до основного розміру пенсії; 3) визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу року, з врахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування з 01.07.2021 щомісячної доплати у сумі 2000,00 грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб при здійсненні перерахунку та виплати основного розміру пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі №380/5866/21. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб до основного розміру пенсії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу року, з врахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

14.04.2024 на адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача, подана його представником, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (в порядку ст.382 КАС України) у цій справі, в якій позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №380/24874/23 від 19.12.2023 у встановлений судом строк.

Відповідач виразив незгоду з доводами та аргументами позивача та в суді першої інстанції надав свої заперечення, у яких просив відмовити повністю у задоволенні заяви про здійснення судового контролю за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі №380/24874/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (в порядку ст.382 КАС України).

З цією ухвалою суду першої інстанції від 02.05.2024 не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що при постановленні вказаної ухвали суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому таке судове рішення підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що як вбачається з розрахунку на доплату пенсії від 12.02.2024, пенсію позивача обмежено десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Через застосування такого обмеження знівельовано формально здійснену в перерахунку пенсії індексацію, підвищення за інвалідність внаслідок війни, доплату за інвалідність 3 групи при виконанні обов`язків військової служби, а також щомісячну доплату, передбачену Постановою №713, що прямо суперечить резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 у справі № 380/24874/23. Головне управління ПФУ у Львівській області не виконує рішення суду, яке набрало законної сили, тим самим позбавляючи позивача права на належний розмір пенсії, що є проявом правового свавілля з боку відповідача. Попри очевидний факт невиконання рішення суду, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що рішення суду в частині здійснення перерахунку пенсії позивача виконано, що свідчить про те, що суд явно не вдавався до дослідження конкретних нарахованих сум позивачу. Зазначає скаржник, що здійснення адміністративними судами правосуддя не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання, суд першої інстанції фактично «самоусунувся» від застосування процесуального заходу в порядку статті 382 КАС України, спрямованого на забезпечення належного виконання судового рішення.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржену ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.12.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб до основного розміру пенсії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу року, з врахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач вважає, що рішення суду від 19.12.2023 у справі №380/24874/23 не виконано в повному обсязі в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, розмір якої склав 28829,32 грн, однак обмежений максимальним розміром 23610,00 грн. - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а тому звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача (боржника) подати у встановлений судом строк звіт про його виконання у відповідній частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19.12.2023 року в даній справі, виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано статтею 382 КАС України.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Наведеними вище правовими нормами передбачено, що такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі Класс та інші проти Німеччини, дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Разом з тим, правовою підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а зазначено, що звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначати, що із змісту заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та змісту апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 02 травня 2024 року видно, що позивач фактично не згідний із розрахунком грошових сум проведеного на виконання судового рішення, зокрема, в частині перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії.

Варто звернути увагу на те, що в силу положень ч.4 ст.372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За правилами ч.1 ст.373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Стаття 1 вказаного Закону визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень, що передбачає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішень немайнового (зобов`язального) характеру визначений розділом VIII Закону №1404-VIII.

В свою чергу, положеннями статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що наведена у постановах від 27 червня 2019 року у справі №807/220/18, від 21 березня 2019 року у справі №805/1458/17-а.

Такий же підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі №260/636/19, від 18 грудня 2020 року у справі №200/5793/20-а та від 13 вересня 2021 року у справі №9901/235/20.

Станом на час звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України відсутні дані про відкрите виконавче провадження щодо виконання рішення суду від 19.12.2023 у цій справі, та щодо результатів такого виконання органами ДВС.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 382 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Перевірка повноти і правильності виконання відповідачем цього судового рішення повинна бути здійснення насамперед в межах виконавчого провадження, про що апеляційний суд уже зазначав вище.

Тому, в разі незгоди позивача з проведеним відповідачем перерахунком пенсії за вислугу років на виконання рішення суду від 19.12.2023 року, позивач вправі скористатися інститутом примусового виконання рішення суду.

В такій ситуації відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму визначеного статтею 382 КАС України щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень (відповідача) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, поданої в порядку статті 382 КАС України.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу судом першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року з питань встановлення контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №380/24874/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль