Справа № 160/23282/23
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/23282/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року в адміністративній справі №160/23282/23 (суддя Ільков В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 07.09.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року у справі №160/13277/22;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 71546 гривень 91 копійка у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 07.09.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року у справі №160/13277/22.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 07.09.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року у справі №160/13277/22. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 07.09.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року у справі №160/13277/22. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що нарахування суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 р. у справі №160/16398/21 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 р.;

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 р. по 13.02.2020 р.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 13.02.2020 р. з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 р.;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У цій справі суд встановив, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 23.05.2006 р. по 13.02.2020 р. 29.04.2021 р. позивачем до військової частини направлялась заява з вимогою провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення. Однак, листом від 31.05.2021 р. військова частина НОМЕР_1 повідомила позивачу, про те, що за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. включно, індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась через відсутність фінансового ресурсу. Індексація грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 р. по 28.02.2020 р. позивачу виплачувалась щомісяця.

Відповідно до чч. 4, 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже, обставини встановлені у справі №160/13277/22 є доведеними.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 р. у справі №160/16398/21 Військова частина НОМЕР_1 здійснила нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2014 р. за період з 01.12.2015 р. по 31.12.2015 р., з урахуванням базового місяця січень 2016 р. з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р., з урахуванням базового місяця березень 2018 р. з 01.03.2018 р. по 13.02.2020 р. у розмірі 5186,40 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком від 09.09.2022 р. №1035/47/456 та випискою з повідомленням про надходження коштів у сумі 5 108,60 грн., яка міститься в матеріалах справи.

Отже, індексація за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. виплачена позивачу лише частково, без врахування базового місяця січня 2008 р.

У задоволенні позовних вимог в частині встановлення базового місяця - січень 2008 року, Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 19.11.2021 р. у справі №160/16398/21 було відмовлено, оскільки така вимога є передчасною, зокрема, відповідачем у цій частині позовних вимог будь-якого рішення не прийнято, а відтак - права позивача ще не порушені, більш того відповідних нарахувань та виплат індексації за вказаний період не вчинялось, а тому підстав стверджувати, що відповідачем буде порушено право позивача немає.

Таким чином, після часткової виплати грошової індексації за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. позивач повторно звернувся до суду про виплату такої індексації з урахуванням базового місяця січня 2008 р., але вже за інших фактичних обставин, а тому позов у справі, який розглядається не є позовом, поданим з тих самих підстав, що і у справі №160/16398/21.

Докази виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. з урахуванням базового місяця січень 2008 р. - відсутні.

На виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2022 р. по справі №160/13277/22 відповідачем було надано:

- довідку-розрахунок суми індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 р. у сумі 80 738,64 грн.;

- довідку-розрахунок суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 13.02.2020 р. включно у фіксованому розмірі 4036,21 грн. в місяць в сумі 92323,91 грн.

Отже, досліджуючи докази по справі №160/13277/22, було встановлено, що факт незастосування відповідачем січня 2008 р. як базового місяця при обрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. підтверджується тим, що фактично виплачена за цей період сума становить лише 5108,60 грн., в той час, коли згідно із розрахунком індексації із застосуванням базового місяця січня 2008 р. становить 85927,84 грн.

Отже, враховуючи, що на цей час відповідач не провів з позивачем усіх необхідних розрахунків, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року по справі №160/13277/22 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 р. як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/13277/22 залишено без змін.

Отже, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/13277/22 набрало законної сили 31.05.2023 року.

07.09.2023 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 року у справі №160/13277/22 відповідачем було виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 79190,70 грн. із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою, копія якої долучена до матеріалів справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон України № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону України № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (даліПорядок №159) слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Як вже було зазначено раніше, позивачу на виконання судових здійснено перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення .

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013.

Верховний Суд у постановах від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі №134/87/16-а, від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19, від 24.01.2023 року у справі №200/10176/19-а, дійшов наступного висновку: основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 30.01.2019 року № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, яка в свою чергу відображена, зокрема у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 року у справі № 420/7835/19, посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 11.12.2022 року у справі № 200/10820/19-а, від 09.06.2021 року у справі № 240/186/20, від 04.05.2022 року у справі № 200/14472/19-а та від 27.07.2022 року у справі № 460/783/20, підлягають відхиленню

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що в спірному випадку позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.

Доводи відповідача, що нарахування суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача колегією суддів не приймаються, оскільки такі доводи не гуртуються на нормах чинного законодавства.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року в адміністративній справі №160/23282/23 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року в адміністративній справі №160/23282/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко