Справа № 160/9171/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 160/9171/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фону України в Луганській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року (суддя Серьогіна О.В.) по справі №160/9171/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 19 від 20.02.2024 року щодо не зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи за трудовою книжкою колгоспника від 03.03.1985 року серія НОМЕР_1 з 09.02.1984 року по 25.10.1985 року та обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи за трудовою книжкою колгоспника від 03.03.1985 року серія НОМЕР_1 з 09.02.1984 року по 25.10.1985 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 12.02.2024 року пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021 -2023 роки та виплатити різницю між виплаченою пенсією та перерахованою.

В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону №1058. 12.02.224, досягнувши загального пенсійного віку, звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки. Відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком, з чим не погодився позивач.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду

України в Луганській області № 19 від 20.02.2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення від 09.07.2003 року №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 12.02.2024 року №947 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду в даній справі.

За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.

Суд вказав на відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, в частині зарахування до страхового періоду роботи з 09.02.1984 року по 25.10.1985 року, через не надання доказів виконання позивачем встановленого мінімуму трудоднів за спірний період в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З приводу заявлених вимог про призначення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021 -2023 роки, суд зазначив те, що оскільки позивачу вперше призначено пенсію відповідно до Закону №1788-ХІІ, який передбачав інший порядок призначення та розрахунку пенсії за віком, то при переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону №1058, відповідач був зобов`язаний вчинити дії щодо нарахування та розрахунку такої пенсії вперше з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року призначення пенсії, тобто у даному випадку за 2021-2023роки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Луганській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що позивач, як особа, яка отримує державну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства, може мати право на призначення пенсії за віком лише у випадку, якщо він відмовився від такої державної допомоги. У спірному випадку, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком, позивач не надав доказів того, що він відмовився від державної допомоги, у зв`язку з чим суд дійшов безпідставного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком. Щодо висновків суду про необхідність призначення пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021 -2023 роки, відповідач вказує на те, що оскільки позивачу раніш вже була призначена пенсія на умовах Закону №1058, то при переведенні на інший вид пенсії не може бути застосований показник середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області та з 02.03.2011 отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як особа з інвалідністю з дитинства, відповідно до Закону №1058.

12.02.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою №947 про перерахунок пенсії, а саме - перехід з пенсії у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №19 від 20.02.2024 року відмовлено в проведенні перерахунку пенсії переведенні з пенсії у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком з наступних підстав. За результатами розгляду документів, при розрахунку пенсії за віком з 12.02.2024 року страховий стаж ОСОБА_1 становить 38 років 2 місяці 4 дні (стаж враховано по 31.12.2023 року), розмір пенсії обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Після проведеного перерахунку розмір пенсії з 12.02.2024 року склав 3278,29 грн: 3246,07 грн - розмір пенсії за віком (8504,90 грн х 0,38167) 32,22 грн - доплата за понаднормовий стаж (за 03 роки). До страхового стажу не зараховано період роботи за трудовою книжкою колгоспника від 03.03.1985 року серії НОМЕР_1 з 09.02.1984 року по 25.10.1985 року у колгоспі Заповіт Леніна Павлоградського району Дніпропетровської області - у зв`язку з недолученням документів про трудову участь в громадському господарстві (підлягає уточненню довідкою).

До заяви не долучено атестат про припинення виплати допомоги в органах соціального захисту населення.

Відмова в переведенні перерахунку пенсії-переведенні з пенсії у зв`язку з втратою годувальника на пенсію за віком мотивована також тим, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства, яку позивач отримує в Департаменті соціального захисту населення складає 2361 грн, отримувана ним пенсія у зв`язку з втратою годувальника - 2538,09 грн, що в сумі є більшим, ніж очікувана пенсія за віком.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, оскаржено фактично в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обгрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.

Як зазначено вище, підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком стало те, що позивачем до заяви не долучено атестат про припинення виплати допомоги в органах соціального захисту населення, а також те, що очікуваний розмір пенсії за віком є меншим, ніж виплати, які отримує позивач, що свідчить про недоцільність переведення на пенсію за віком.

Стосовно права особи, яка отримує державну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства, на пенсію за віком.

Відповідно до статті 1 Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю особам з інвалідністю з дитинства, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону та на пенсію, призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія. При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Отже, наведена норма права вказує на право вибору особи з інвалідністю з дитинства або на призначення державної соціальної допомоги або на призначення пенсії. Тобто, особа з таким статусом не може одночасно отримувати державну соціальну допомогу та пенсію. Єдиним виключенням з цього правила є виплата державної соціальної допомоги та пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у разі якщо особа має одночасне право на ці виплати.

Оскільки у спірному випадку позивачем порушено питання про призначення пенсії за віком, при цьому що позивач отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства, то за умови того, що при зверненні із заявою про призначення пенсії позивачем до пенсійного органу не було надано доказів припинення виплати такої допомоги, пенсійним органом обгрунтовано відмовлено в призначенні пенсії з цих підстав.

Стосовно іншої підстави для відмови в призначення пенсії, слід зазначити таке.

Так, відповідач, зазначаючи про недоцільність призначення пенсії за віком, наводить свої розрахунки з яких вбачається, що при визначенні розміру пенсії за віком враховано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки.

Позиція позивача, з якою погодився суд першої інстанції, полягає в тому, що при розрахунку пенсії за віком відповідач повинен був врахувати показник середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, тобто за 2021-2023 роки.

З приводу такої позиції позивача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

З 01.01.2004 пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється за нормами Закону №1058.

Саме на підставі та за нормами вказаного Закону позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 02.03.2011.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за їх вибором.

Таким чином, враховуючи те, що позивачу раніш вже була призначена пенсія на умовах Закону №1058, а положення ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на які посилається позивач, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необгрунтованість позиції позивача про необхідність врахування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, так як позивачу раніш вже була призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника за нормами та на умовах цього Закону.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фону України в Луганській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/9171/24, в частині задоволених позовних вимог скасувати та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року по справі №160/9171/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, які визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 19.09.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк