Справа № 460/6640/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/6640/23 пров. № А/857/10800/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

за участю секретаря Кулабухової М.М.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта Медвідь В.О.,

представника відповідача Тумак О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року (ухвалене головуючим Махаринець Д.Є. у м. Рівне, повне судове рішення складено 07 березня 2024 року) у справі № 460/6640/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №174 від 20.02.2023 про застосування до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №45 о/с від 28.02.2023 про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області або на прирівненій до цієї посади;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.02.2023 по час розгляду справи судом;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем протиправно було притягнено його до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає його притягнення до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади необґрунтованим, здійсненим без відповідних на те правових підстав та таким, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства, нічим не підтвердженим.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача суперечили основним принципам, моральним нормам та правилам поліцейської етики, якими повинен керуватися поліцейський під час виконання своїх службових обов`язків та поза службою, а відтак притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було підставним.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб у суду не залишилося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та надала пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що Наказом ГУНП в Рівненській області від 20.02.2023 № 174 за порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні Присяги працівника поліції, пунктів 1,2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» вимог п.3 розділу IV, абзаців 2,3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1,2,3,4,6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців 2,3 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», пп. «д», «є» пункту 2.3, п.2.5, пп. «а», пункту 2.9 розділу ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST DRAGER» або в медичному закладі, що в свою чергу дискредитую звання поліцейського, підтримує довіру та авторитет органів поліції, неетичному спілкуванні із працівниками поліції під час оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, намаганні покинути місце події, керуючись ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», статтями 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби.

28.02.2023 наказом ГУНП в Рівненській області № 45 о/с (по особовому складу) відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ звільнено зі служби в поліції: на підставі пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області із 28.02.2023.

До УПП ГУНП в Рівненській області надійшла інформація про те, що 06.02.2023 о 01.05 год. працівниками УПП в Рівненській області ДПП НПУ (екіпаж «АЗОВ-0401») складено адміністративний протокол серія ДПР №358600 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно старшого оперуповноваженого СПК ВП №1 Дубенського РВП ГУПН в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 .

На підставі отриманої інформації наказом начальника полковника поліції ОСОБА_2 від 06.02.2023 №267 наказом призначити за вказаним фактом службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування, Дисциплінарною комісією ГУНП в Рівненській області було складено висновок, затверджений 20.02.2023 начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області полковником поліції ОСОБА_2 .

Згідно висновку службового розслідування встановлено наступне.

06.02.2023 о 01.05 год. працівниками УПП в Рівненській області ДПП НПУ (екіпаж «АЗОВ-0401») складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 якого було зупинено 06.02.2023 о 00.45 год. по АДРЕСА_1 та рухався у комендантську годину.

Працівниками УПП в Рівненській області ДПП НПУ виявлено, що водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження у встановленому порядку оглядну на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився.

Відносно ОСОБА_1 складено також адміністративні протоколи серії ААД № 084081 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а також адміністративну постанову серії БАД №770084 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Капітан поліції ОСОБА_1 перебував у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї.

Позивач, вважаючи висновок службового розслідування та спірні накази протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам згідно з ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 18 цього ж Закону, визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII).

В розумінні ч. 1 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 2 цієї статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За ч. 3 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ст. 12 Закону № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (ч. 3 ст. 11 Закону № 2337-VIII).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Закону № 2337-VIII).

Враховуючи зазначені вище приписи можна дійти висновку, що недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів Національної поліції.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Абзацами першим, другим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Тобто, законодавством встановлено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку та недотримання поліцейським зазначених вище вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно з ст. 14 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 16 Закону № 2337-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону № 2337-VIII під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звільнення поліцейського із служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Розділом ІІ Порядку № 893 визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктами 2, 4, 5 Розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що за результатами проведеного службового розслідування, Дисциплінарною комісією ГУНП в Рівненській області було складено висновок, затверджений 20.02.2023 начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області полковником поліції ОСОБА_2 .

Згідно висновку службового розслідування встановлено наступне.

06.02.2023 о 01:05 год. працівниками УПП в Рівненській області ДПП НПУ (екіпаж «АЗОВ-0401») складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 якого було зупинено 06.02.2023 о 00.45 год. по АДРЕСА_1 та рухався у комендантську годину.

Працівниками УПП в Рівненській області ДПП НПУ виявлено, що водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження у встановленому порядку оглядну на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився.

Відносно ОСОБА_1 складено також адміністративні протоколи серії ААД № 084081 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а також адміністративну постанову серії БАД №770084 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Капітан поліції ОСОБА_1 перебував у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї.

Вказаний висновок службового розслідування став підставою для прийняття Наказу ГУНП в Рівненській області від 20.02.2023 № 174 за порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні Присяги працівника поліції, пунктів 1,2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» вимог п.3 розділу IV, абзаців 2,3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1,2,3,4,6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», абзаців 2,3 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», пп. «д», «є» пункту 2.3, п.2.5, пп. «а», пункту 2.9 розділу ІІ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «ALKOTEST DRAGER» або в медичному закладі, що в свою чергу дискредитую звання поліцейського, підтримує довіру та авторитет органів поліції, неетичному спілкуванні із працівниками поліції під час оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, намаганні покинути місце події, керуючись ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», статтями 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби.

Разом з цим, суд враховує, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Крім цього, під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Такі відомості повинні бути викладені у висновку службового розслідування.

Разом з цим, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Під час апеляційного розгляду справи, представницею відповідача зокрема наголошувалось, що звільненню позивача слугувало недотримання ним фактично правил етичної поведінки поліцейських, що й стало підставою для звільнення, а саме:

1) невиконання законних вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі;

2) проявлення зверхнього та зневажливого/неетичного ставлення по відношенню до своїх колег та уставлених норм поведінки;

3) відсутності дій щодо невиконання водієм вимог про зупинку транспортного засобу;

4) порушення правил комендантської години.

Щодо непроходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в медичному закладі то слід зазначити таке.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1 ст.266 КУаАП).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.266 КУаАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч.3 ст.266 КУаАП).

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч.4 ст.266 КУаАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУаАП).

Таким чином, водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.

Судом встановлено, що позивач відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки, а також від пропозиції медичного працівника у медичному закладі щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що в апеляційній скарзі не спростував.

Разом з цим, колегія суддів вважає за потрібне зауважити, що саме на водія покладено обов`язок виконати вимогу пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а не на будь - яку особу, яка перебуває в транспортному засобі.

Відтак, для кваліфікування дій щодо невиконання позивачем законних вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі потрібно встановити, що саме позивач був водієм транспортного засобу.

Так, з долучених відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на відеозаписі зафіксовано, що останній перебував на передньому пасажирському сидінні, а двоє пасажирів (Р. Абель, Д.Додукало) сиділи на задніх пасажирських місцях. В свою чергу на місці водія не було зафіксовано будь кого.

Крім цього, ОСОБА_1 заперечував, що він керував транспортним засобом.

Також, згідно висновку службового розслідування слідує, що після того, як всі вийшли з автомобіля Р.Абель підійшов до працівників патрульної поліції та повідомив, що він керував транспортним засобом та після зупинки пересів на заднє сидіння.

Варто зазначити, що постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.05.2023 у справі № 559/410/23 провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Згідно постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.05.2023 у справі № 559/410/23 із дослідженого відеозапису події, пояснень свідків не вбачається, що керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , 06.02.2023 о 00:44 в м. Дубно по вул. Сурмичі, 97 саме ОСОБА_1 , а відтак у останнього і не було обов`язку зупинятися на вимогу поліцейських 06.02.2023 о 00:44 в АДРЕСА_2 , так як така вимога до нього не стосувалася, як і не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що такий обов`язок наявний лише у водіїв транспортних засобів.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються лише ті обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Відтак враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє доводи апелянта, що він не керував згаданим вище транспортним засобом, тобто не був водієм, а тому не зобов`язаний був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з поясненнями представниці відповідача, що факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить лише про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, проте не доводить відсутності факту певного дисциплінарного проступку.

Суд зазначає, що установлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку не входить до компетенції суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки суд у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.

Однак, в даному випадку рішення суду, котре набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, що виключає його провину у не проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, як однієї з підстав, яка слугувала прийняттю наказу про звільнення позивача.

А тому, враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що не знайшло свого підтвердження, а саме невиконання позивачем законних вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі.

Щодо проявлення зверхнього та зневажливого/неетичного ставлення по відношенню до своїх колег та уставлених норм поведінки

З досліджуваних відеоматеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 не поводив себе зухвало та зверхньо/неетично, як стверджується у висновку службового розслідування, напроти, спокійно та виважено спілкувався з працівниками поліції, проявляючи повагу до працівників поліції.

Суд вважає, що поведінка позивача відповідає загальноприйнятим нормам та ніяк не свідчить про неетичне ставлення, зухвалу та неналежну поведінку по відношенню до працівників поліції, що виключає висновок дисциплінарної комісії щодо дискредитації та підривання авторитету працівників поліції.

Крім цього, представниця відповідача наполягала на тому, що хоча позивач і не перебував на службі, однак мав вчинити всі від нього можливі дії для того, щоб водій зупинив транспортний засіб, який на вимогу поліцейських патрульної служби одразу не здійснив зупинку.

Так, згідно пояснень позивача, він неодноразово звертався до водія про необхідність зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейських, одна не застосовував фізичну силу для уникнення аварійної ситуації на дорозі, з чим погоджується колегія суддів, оскільки такі дії могли спричинити невідворотні наслідки.

Такі пояснення апелянта є логічними, а представниця відповідача так і не змогла пояснити, які ще дії мав вчинити позивач для зупинки автомобіля.

Вказані пояснення також зафіксовані в висновку службового розслідування.

Щодо порушення позивачем комендантської години то слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за таке порушення.

На думку колегії суддів, навіть якщо позивач і порушив комендантську годину, то це не може тягнути за собою такий крайній захід дисциплінарної відповідальності, як звільнення.

Відтак, беручи до уваги встановлені обставини справи, відповідачем не виявлено та не надано суду доказів того, що позивач вчинив будь-які інші вчинки, яким можна було б надати відповідну оцінку на предмет не дотримання правил етичної поведінки поліцейських чи підриву авторитету та репутації Національної поліції України в особі Головного управління Національної поліції в Рівненській області, а тому, звільнення поліцейського на підставі не доведених фактів не досягає зазначеної мети, а саме порушення поліцейським правових актів, які б могли слугувати підставою для вирішення питання про наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, не можуть бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Отже, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач безпідставно прийшов до висновку про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, оскільки, в аспекті спірних правовідносин з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, а відтак висновує, що слід визнати протиправними та скасувати спірні накази та поновити позивача на посаді.

Частиною 1 ст. 235 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.05.2018 у справі № П/9901/101/18, та у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №8 16/584/17, від 15.04.2020 у справі №826/5596/17, від 19.05.2020 у справі № 9901/226/19.

Отже, капітан поліції ОСОБА_1 має бути поновлений на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області або на прирівненій до цієї посади.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110), днем звільнення вважається останній день роботи.

Оскільки наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27.06.2023 №267о/с позивача звільнено з посади 28.02.2023, то цей день є останнім робочим днем, тому поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення - з 01.03.2023.

Частиною 3 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відтак, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 застосуванню у даній справі не підлягають.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018 у справі №805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

Згідно з довідкою про грошове забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 349 від 27.03.2023 за період з 01.01.2023 по 28.02.2023, позивачу нараховано за січень 2023 - 16069,00 грн та за лютий 2023 - 8168,75 грн.

Суд зазначає, що в січня 2023 - 31 календарних днів, у лютому 2023 - 28 календарний день. Отже, у двох повних місяцях роботи позивача перед звільненням було 59 календарний день.

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 410,81 грн (16069 грн +8168,75 грн : 59 днів).

Час вимушеного прогулу за період з 01.03.2023 (наступний день після звільнення) по 12.09.2024 (день ухвалення рішення у справі) становить 561 календарних дні.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 230464,41 гривень (410,06 грн х 561 календарних дні).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.02.2019 у справі № 826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Отже, на користь позивача належить стягнути 230464,41 грн, з яких відповідач відрахує загальнообов`язкові податки та збори.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 12324,30 грн.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги підставними та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 460/6640/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №174 від 20 лютого 2023 року про застосування до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №45 о/с від 28 лютого 2023 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області або на прирівненій до цієї посади з 29 лютого 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. М. Хвильового, 2, код ЄДРПОУ - 40108761) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 лютого 2023 року по 12 вересня 2024 року в розмірі 80927 (вісімдесят тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 81 коп.

Рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення №1 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 12324 (дванадцять тисяч триста двісті чотири гривні) грн 30 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року