Справа № 420/10894/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/10894/24

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 29.05.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ГУПФ України в Одеській області, ГУПФ України в Хмельницькій області та просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Хмельницькій області від 24.11.2023 року за №22 про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення пенсійного віку 07.08.2023 року звернулась до Суворовського ОУПФУ в м.Одесі із заявою про призначення пенсії за віком та заявою про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В серпні 2023 р. позивачці була призначена пенсія за віком, перерахунок якої в подальшому здійснено 25.02.2024р.

У листопаді 2023 р. ОСОБА_1 звернулася до ГУПФУ в Одеській області з приводу призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.11.2023р. ГУПФ України в Хмельницькій області винесено рішення №22 про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в зв`язку з тим, що на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, заявниця не перебувала у трудових відносинах в закладах та установах державної та комунальної форми власності.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах в КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С. Лучанського», оскільки з 03.03.2023р. призупинено трудовий договір на час воєнного стану. З 15.06.2023р. вона працює в ТОВ «Оксфорд Медікал на Котовського», яке не відноситься до державної або комунальної форми власності.

Також, за матеріалами електронної пенсійної справи, а саме довідки від 21.07.2023р. №105, довідки від 02.08.2023р. №02-08/23 та трудової книжки від 20.09.1982р. УКР №0517849 встановлено, що спеціальний стаж, що визначає право на призначення грошової допомоги згідно п.7-1 Закону становить 32 роки 4 місяці 22 дні.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 спірним рішення ГУПФУ в Хмельницькій області від 24.11.2023р. №22 відмовлено в призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону, заявниця не перебуває у трудових відносинах в закладах та установах державної або комунальної форми власності.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Отже, не зважаючи на призупинення трудового договору між позивачкою та КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С. Лучанського» Херсонської міської ради, ОСОБА_1 має статус працівника зазначеного закладу та відповідно на момент досягнення пенсійного віку, а також призначення їй пенсії та звернення за призначенням та виплатою допомоги, вона мала статус працевлаштованого лікаря-акушера-гінеколога консультаційного відділення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 04.11.1993р. №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17, від 24.04.2019 у справі № 450/3061/16-а.

Так, з наявних у матеріалах справи довідки від 21.07.2023р. №105, довідки від 02.08.2023р. №02-08/23 та трудової книжки від 20.09.1982р. УКР №0517849 вбачається, що спеціальний стаж ОСОБА_1 , що визначає право на призначення грошової допомоги згідно п.7-1 Закону, становить 32 роки 4 місяці 22 дні.

Відповідно до Постанови КМУ №909 від 04.11.1993р., до закладів, які дають право на пенсію за вислугу років, віднесено зокрема лікарняні заклади, а до таких посад зокрема посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад).

Згідно довідки від 21.07.2023р. №105 КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня імені О.С.Лучанського», ОСОБА_1 була прийнята на роботу в медико-санітарну частину Херсонського бавовняного комбінату з 01.08.1990 року наказом №39-к від 18.07.1990р. гінекологічного відділення.

З 02.01.2002р. переведена на посаду лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації, наказ №261к від 27.12.2001р..

З 04.05.2020р. переведена на посаду лікар-акушера-гінеколога централізованої первинної медико-санітарної допомоги, наказ № 83к від 25.05.2020р.

З 01.10.2020р. переведена на посаду лікаря-акушера-гінеколога жіночої консультації консультаційного відділення спеціалізованої медичної допомоги (дорослі, амбулаторно), наказ №179к від 13.10.2020р.

Згідно з витягом з наказу КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С. Лучанського» Херсонської міської ради від 28.02.2023р. №95к/тр, на підставі ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинено дію трудового договору до відновлення можливості виконувати роботу, але не раніше дня припинення або скасування воєнного стану з працівниками КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С.Лучанського» Херсонської міської ради, а саме з лікарем-акушером-гінекологом консультаційного відділення СМД (дорослі) ОСОБА_1 з 02.02.2023р.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.13 Закону України Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).

Водночас, загальновідомим є факт того, що територія міста Херсону, на якій розміщено КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С.Лучанського» Херсонської міської ради, була тимчасово окупованою територією України, а наразі відноситься до територій, де ведуться бойові дії, що в свою чергу потягнуло призупинення трудового договору з позивачкою.

Відповідно до Постанови КМУ від 06 грудня 2022 року №1364 Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022р. №309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф.

Згідно вказаного Переліку, з 01.05.2023р. UA0057191 Херсонська міська територіальна громада відноситься до території можливості бойових дій.

Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд 1-ї інстанції дійшов правильного висновку, що, не зважаючи на призупинення трудового договору між позивачкою та КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С.Лучанського» Херсонської міської ради, ОСОБА_1 має статус працівника зазначеного закладу та відповідно на момент досягнення пенсійного віку, а також призначення їй пенсії та звернення за призначенням та виплатою допомоги, позивачка мала статус працевлаштованого лікаря-акушера-гінеколога консультаційного відділення. Тобто, позивачці було протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук