Справа № 620/5580/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2024-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 вересня 2024 року м. Чернігів Справа № 620/5580/23
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України та просить встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі №620/5580/23.
Заява мотивована тим, що відповідач не вірно вказав у довідці від 06.07.2023 №9/3-1371 інформацію про додаткові складові грошового забезпечення, визначивши їх з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а не станом на 01.01.2023.
Ухвалою суду від 02.09.2024 заяву прийнято до розгляду в порядку письмового провадження, установлено відповідачу строк для надання пояснень.
Відповідач пояснення на заяву у встановлений судом строк не подав.
Дослідивши матеріали справи, заяви, судом встановлено таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №620/5580/23, яке набрало законної сили 01.08.2023, позовні вимоги задоволено, зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно із додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2023 (а.с. 28-31).

На виконання рішення суду відповідач видав довідку від 06.07.2023 №9/3-1371 (а.с. 50), однак вказав у ній додаткові види грошового забезпечення із розрахунку прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018.

Позивач із наведеним не погодився, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначених норм процесуального законодавства слідує, що Кодексом адміністративного судочинства України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що було зобов`язано судом вчинити суб`єкта владних повноважень у своєму рішенні.

Так, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14 травня 2020 року у справі №800/320/17.

Суд звертає увагу, що позивачем не заперечується факт вчинення відповідачем дій на виконання рішення суду по справі №620/5580/23, а саме видача спірної довідки.

При цьому, суд встановив, що позивач фактично вважає, що відповідачем неналежно виконано рішення суду по справі №620/5580/23, однак звернення до суду із заявою у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України є неналежним способом захисту порушеного права позивача. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення насамперед спрямоване на зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії на виконання рішення суду, у випадку наявності обставин, що свідчать про його ухилення від виконання рішення суду. Натомість, якщо позивач вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушено права позивача, підтверджених таким рішенням суду, вказаний позивач має право звернутись до суду із відповідною заявою відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про встановлення судового контролю, відповідно до положень статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями3 241-243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 20.09.2024.

Суддя С.В. Бородавкіна