Справа № 380/14356/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/14356/23 пров. № А/857/16400/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Березюка Д.О.,

представника апелянта Вуса О.І.,

представника відповідача Тарасович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій,

суддя в 1-й інстанції Грень Н.М.,

час ухвалення рішення 21.09.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 21.09.2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Львівської міської ради з прийняття рішення №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 після спливу 10 робочих днів з дня реєстрації звернення позивача від 08.02.2023, що зареєстроване в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за номером АМ01:3800-9684-4667-4664. Визнано протиправним та скасовано Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.03.2023 №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він являється чоловіком ОСОБА_2 , а тому зблокована нежитлова будівля котеджу АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності як йому так і ОСОБА_2 . З огляду на те, що ОСОБА_2 є тільки одним із двох співвласників зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5, здійснення проектування об`єкта будівництва та подальше проведення на цій підставі будівельних робіт безумовно зачіпає права іншого співвласника ОСОБА_1 . Однак, суд першої інстанції не залучив його до участі в справі у якості третьої особи, а відповідно до ч.3 ст.317 КАС України, прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі в справі є обов`язковою підставою для скасування судом апеляційної інстанції судового рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року і відповідно постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.

Представник виконавчого комітету Львівської міської ради в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, пояснила, що відповідач є власником іншого котеджу в даній забудові і відповідно знав про хід судових справ щодо цього будівництва, підстав для задоволення його скарги не вбачає. Просить в задоволені апеляційної скарги відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд проведено у їхній відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

ОСОБА_2 належить зблокована нежитлова будівля котеджу АДРЕСА_1 , та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2022р.

Позивачем 08.02.2023 зареєстровано в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за номером AM01:3800-9684-4667-4664 заяву на видачу містобудівних умов та обмежень на реконструкцію зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

До заяви на видачу містобудівних умов та обмежень позивачем були долучені документи:

1.План топографо-геодезичного знімання території в масштабі 1:2000;

2.Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2022р.;

3. Містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками;

4. Ситуаційна схема схема розміщення ділянки в структурі населеного пункту.

Виконавчий комітет Львівської міської ради 21.03.2023 прийняв рішення №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу № 5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 , яким відмовив громадянці ОСОБА_2 у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію зблокованої нежитлової будівлі котеджу № 5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем прийнято рішення після спливу строку, в межах якого таке рішення повинно було бути прийняте, а право на застосування принципу мовчазної згоди не може бути змінене або припинене у зв`язку із направленням дозвільним органом рішення про відмову у видачі документа дозвільного характеру із порушенням строків, встановлених законом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції і, надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Позивач вважає оскаржуване рішення та дії відповідача щодо винесення вказаного рішення протиправними, тому що відповідач не мав повноважень на прийняття оскаржуваного рішення після спливу 10 робочих днів з дня реєстрації його звернення.

Відповідач свою чергу вважає своє рішення правомірним та законним, стверджуючи, що виконавчий комітет ЛМР дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви позивача, оскільки наміри забудови згідно поданого містобудівного розрахунку не відповідають містобудівній документації на місцевому рівні генеральному плану смт. Брюховичі, затвердженому рішенням Брюховицької селищної ради від 26.04.2018 № 567, згідно якого територія на АДРЕСА_2 , знаходиться в межах території закладів відпочинку та туризму.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 1 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону №3038-VI перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 06.11.2017 №289, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27.11.2017 за № 1437/31305 (далі Перелік).

Відповідно до пункту 25 Переліку містобудівні умови та обмеження не надаються для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Реконструкція нежитлової будівлі з нежитлової у житлову одиницю призводить до зміни функціонального призначення, а відтак є необхідним отримання містобудівних умов та обмежень.

Ухвалою Львівської міської ради № 507 від 26.05.2016 Про визначення уповноваженого органу містобудування та архітектури з питань видачі містобудівних умов та обмежень виконавчий комітет Львівської міської ради визначено спеціально-уповноваженим органом містобудування та архітектури з питань видачі містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Відповідно до частини шостої статті 29 Закону №3038-VI надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

З дати подання позивачем 08.02.2023 заяви про надання містобудівних умов та обмежень до дати прийняття відповідачем 21.03.2023 Рішення №274 минуло 29 робочих днів.

Вказане свідчить про те, що спірне рішення відповідачем прийнято після спливу визначеного законом строку, в межах якого таке рішення повинно було бути прийняте.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні із 05 год.30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжувався неодноразово і який діє донині.

Таким чином, звернення позивача із заявою про надання містобудівних умов та обмежень (08.02.2023) та прийняття відповідачем спірного рішення (21.03.2023) відбулося під час дії в Україні воєнного стану.

Як установлено пп.1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 722 Деякі питання здійснення дозвільних та реєстраційних процедур у будівництві в умовах воєнного стану, надання послуг з питань дозвільних та реєстраційних процедур у будівництві здійснюється з урахуванням таких особливостей:

1) на період дії воєнного стану в Україні та протягом одного року з дня припинення чи скасування воєнного стану:

у разі ненадання відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або неприйняття рішення про відмову в їх наданні протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про їх видачу проектування об`єкта будівництва здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні та обмежень у використанні земель, визначених Законом України Про охорону культурної спадщини.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначає Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності від 06.09.2005 №2806-ІV (далі - Закон №2806-ІV).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2806-ІV принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 4-1 Закону №2806-ІV у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Отже, принцип мовчазної згоди (в контексті процедури отримання дозволу та наслідків не прийняття суб`єктом владних повноважень своєчасного рішення) застосовується у випадку, коли у визначений термін відповідним органом не прийнято рішення про видачу або відмову у видачі документа дозвільного характеру, або відповідного погодження. Суб`єкт господарювання вправі виконувати роботи, для виконання яких необхідно було отримати відповідний документ дозвільного характеру і який не було видано у визначений строк.

Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб`єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди. Тобто, виникнення у суб`єкта господарювання права на застосування принципу мовчазної згоди настає при наявності системи таких умов: 1) суб`єктом господарювання подані всі визначені законом документи для отримання дозволу, що підтверджується копією заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття; 2) закінчення строку розгляду поданих документів - 10 робочих днів від дня подання заяви; 3) відсутність/несвоєчасність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії відповідача з прийняття рішення №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_3 ) на вул. Незалежності України, 64 у смт. Брюховичі Львівскої міської територіальної громади після спливу 10 робочих днів з дня реєстрації звернення позивача від 08.02.2023 не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, Закону №3038-VI та Закону №2806-ІV.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 77 у разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Відповідна правова позиція щодо застосування принципу мовчазної згоди викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 826/11460/17, від 10.01.2019 у справі № 813/3145/16, від 13.02.2019 у справі № 826/16335/17, від 21.03.2019 у справі № 817/498/17, від 16.05.2019 у справі № 818/600/17, від 21.08.2019 у справі № 826/25865/15, від 13.02.2019 у справі № 826/16335/17 та від 21.08.2019 у справі № 826/25865/15, від 14 лютого 2023 року у справі № 640/22377/18.

Оскільки відповідачем, у визначений строк (день спливу терміну) позивачу не надано відповіді на його заяву про видачу містобудівних умов та обмежень, то позивач відповідно до вимог частини шостої статті 4-1 Закону № 2806-IV фактично набув право на застосування принципу мовчазної згоди з приводу реконструкції зблокованої нежитлової будівлі котеджу № 5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Львівської міської ради з прийняття рішення №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 після спливу 10 робочих днів з дня реєстрації звернення позивача від 08.02.2023, що зареєстроване в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за номером АМ01:3800-9684-4667-4664. Визнано протиправним та скасовано Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.03.2023 №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

Розглянувши апеляційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради, Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 13 травня 2023 року скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року та прийняв постанову, якою в задоволенні позову відмовив.

Обґрунтовуючи вказану постанову від 13 травня 2023 року, Восьмий апеляційний адміністративний суд погодився із доводами апелянта, що у цьому конкретному випадку на даній земельній ділянці здійснювалося будівництво саме оздоровчо-розважального комплекту, а не житлових одиниць на території закладів відпочинку та туризму. Будівництво саме оздоровчо-розважального комплексу відповідало Генеральному плану смт. Брюховичі. За таких обставин, реконструкція зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 в житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 не узгоджується із вимогам містобудівної документації на місцевому рівні - Генеральному плану смт. Брюховичі.

Колегією суддів ураховано наявний в матеріалах справи лист Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 20.11.2023 № 20445/28/10-23, наданий у відповідь на адвокатський запит адвоката Сучової І.М. про надання інформації у сфері містобудівної діяльності, щодо розміщення об`єктів житлового фонду у тому числі набутих шляхом реконструкції нежитлових будівель на землях рекреаційного призначення, в якому зазначено, що відповідно до частини першої статті 51 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації. Згідно із частиною третьою статті 52 Кодексу на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення. На думку Міністерства, земельне законодавство допускає можливість розміщення житлових об`єктів на землях рекреаційного призначення за умови дотримання режиму їх використання та містобудівного законодавства. Планування і забудова територій населених пунктів та міжселенних територій на державному, регіональному та місцевому рівні регулюється державними будівельними нормами ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (далі - ДБН), яким, крім іншого, передбачено: ландшафтні та рекреаційні території являють собою мережу ділянок озеленених та інших відкритих просторів різного призначення, розташованих як на територіях населених пунктів та приміських зон, так і на міжселенних територіях, в тому числі ландшафтних комплексів, рекреаційних зон, курортів та оздоровчих місцевостей, об`єктів культурної спадщини та туристичних зон, територій природно-заповідного та водного фондів, водозахисних, полезахисних, транспортно-розподільних озеленених смуг та інших об`єктів зеленого господарства (абзац перший пункту 8.1.1 ДБН); при формуванні мережі ландшафтних та рекреаційних територій населених пунктів, серед іншого, слід виділяти території обмеженого користування (ділянки житлової забудови, об`єктів громадського обслуговування, культурної спадщини, виробництва) (абзаци перший та третій пункту 8.1.2 ДБН); курортні території можуть бути відокремленими, розміщеними за межами населених пунктів або бути функціональними зонами курортних міст і селищ, а також інших населених пунктів (промислових, портових, сільськогосподарських), які мають в межах своїх територій санаторно-курортні та рекреаційні заклади (абзац другий пункту 8.5.1 ДБН); на території другої зони санітарної охорони курортів слід передбачати розташування санаторно-курортних та рекреаційних закладів (у тому числі рекреаційного житла) та об`єктів іншого використання (перша частина пункту 8.5.7 ДБН). Нормативні вимоги до рекреаційного житла наведено у пункті 8.5.8 ДБН. Крім того, пунктом 3.10 ДБН визначено, будинок дачний - це житловий будинок садибного типу для використання протягом року для відпочинку, тимчасового перебування або постійного проживання.

У листі Міністерство також зазначає, що території дачної та садової забудови призначаються для організації відпочинку громадян, ведення садівництва та городництва з будівництвом дачних, садових будинків для тимчасового або постійного проживання; нову дачну або садову забудову рекомендується розміщувати за межами населених пунктів на земельних ділянках з цільовим призначенням для дачного будівництва чи індивідуального садівництва; при переведенні існуючої дачної і садової забудови у райони садибної забудови має бути забезпечена відповідність показників соціальної, транспортної та інженерної інфраструктури нормативам садибної забудови в межах населених пунктів (пункти 6.1.43; 6.1.45; 6.1.49 ДБН). Додатково інформує, що Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 р. № 321 із змінами. Відповідно до викладеного, Міністерство вважає, що за умови дотримання певних нормативних вимог та процедур на категорії земель рекреаційного призначення допускається розміщення зазначені об`єкти.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що земельне законодавство допускає можливість розміщення житлових об`єктів на землях рекреаційного призначення за умови дотримання режиму їх використання та містобудівного законодавства.

Додатково колегія суддів враховує висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені ОСОБА_3 від 02.09.2024 року, відповідно до якого неправомірною є відмова в даному випадку у видачі містобудівних умов та обмежень з причини невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що земельне законодавство допускає можливість розміщення житлових об`єктів на землях рекреаційного призначення за умови дотримання режиму їх використання та містобудівного законодавства.

Друга позовна вимога є похідною від першої та підлягає до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення від 21.03.2023 №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні норм процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях.

Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (або Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

В жодній із наведених виконавчим комітетом Львівської міської ради постанов Верховного Суду немає правового висновку щодо застосування норм права, що містяться у Постанові № 722.

Правовою підставою позову позивач визначив підпункт 1 пункту 1 Постанови № 722, яким установлено, що надання послуг з питань дозвільних та реєстраційних процедур у будівництві на період дії воєнного стану в Україні та протягом одного року з дня припинення чи скасування воєнного стану здійснюється з урахуванням таких особливостей: у разі ненадання відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або неприйняття рішення про відмову в їх наданні протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про їх видачу проектування об`єкта будівництва здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні та обмежень у використанні земель, визначених Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після 23 лютого 2023 проектування об`єкта будівництва може здійснюватися позивачем без містобудівних умов та обмежень, однак виключно відповідно до того, що визначено в містобудівній документації, з дотриманням інших вимог, необхідних для виконання будівельних робіт згідно статті 34 Закону № 3038-VI.

При цьому, проектування об`єкта будівництва без отримання містобудівних умов та обмежень відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні та обмежень у використанні земель, визначених Законом України «Про охорону культурної спадщини» в порядку підпункту 1 пункту 1 Постанови № 722 не звільняє замовника (Позивача) від обов`язку дотримуватися містобудівної документації на місцевому рівні.

Посилання виконавчого комітету Львівської міської ради на неврахування висновків Верховного Суду є помилковими, оскільки оскаржуване судове рішення не суперечать викладеним у них висновкам в частині застосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах.

Крім того, суд апеляційної інстанції при винесенні даного судового рішення враховує приписи ст.323 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.323 КАС України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

Згідно ч.3 ст.323 КАС України за результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому, за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави колегії суддів вважати, що суд апеляційної інстанції може розглянути по суті апеляційну скаргу, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, у разі, якщо особа, яка її подала, не була присутня під час апеляційного розгляду справи та якщо суд не розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи за умови, що заявником дотримано встановлені процесуальними нормами вимоги до апеляційної скарги. При цьому, за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Колегією суддів встановлено, що апелянт ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про шлюб, являється чоловіком ОСОБА_2 , а тому зблокована нежитлова будівля котеджу АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності як йому так і ОСОБА_2 в силу ст.60 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (в даному випадку такої домовленості не встановлено).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що ОСОБА_2 є тільки одним із двох співвласників зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5, здійснення проектування об`єкта будівництва та подальше проведення на цій підставі будівельних робіт безумовно стосується права іншого співвласника ОСОБА_1 .

Однак, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції не залучив ОСОБА_1 до участі в справі у якості третьої особи,

Як вбачається з ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відтак, колегія суддів зазначає, що прийняття судом першої інстанції рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі в справі (в даному випадку ОСОБА_1 ) є обов`язковою підставою для скасування судом апеляційної інстанції судового рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку щодо наявності підстав для скасування як рішення суду першої інстанції, так і раніше прийнятої постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року за результатом розгляду апеляційної скарги виконавчого комітету Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року з метою повного поновлення порушеного права ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи (справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою), тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 380/14356/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити, визнати протиправними дії Виконавчого комітету Львівської міської ради з прийняття рішення №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 після спливу 10 робочих днів з дня реєстрації звернення позивача від 08.02.2023, що зареєстроване в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за номером АМ01:3800-9684-4667-4664, визнати протиправним та скасувати рішення від 21.03.2023 №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,323,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року та Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 380/14356/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Львівської міської ради з прийняття рішення №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_1 після спливу 10 робочих днів з дня реєстрації звернення позивача від 08.02.2023, що зареєстроване в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва за номером АМ01:3800-9684-4667-4664.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 21.03.2023 №274 Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на реконструкцію гр. ОСОБА_2 зблокованої нежитлової будівлі котеджу №5 у житлову одиницю (квартиру АДРЕСА_3 ) на вул. Незалежності України, 64 у смт. Брюховичі Львівскої міської територіальної громади.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.