Справа № 520/9726/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 р. Справа № 520/9726/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Полянчикової О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Шмуйлової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні соціальної допомоги у вигляді житлової субсидії на період з 01.05.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 соціальну допомогу у вигляді житлової субсидії на період з 01.05.2023 у відповідності до її фактичних доходів;

- стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що виділяються державою через Головне управління державної казначейської служби України в Харківські області на користь позивача у справі - ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 600 000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області вчинено протиправні дії щодо відмови в призначенні соціальної допомоги у вигляді житлової субсидії з 01.05.2023, оскільки позивач вважає, що вона має право на призначення їй соціальної допомоги у вигляді житлової субсидії з 01.05.2023 у відповідності до її фактичних доходів. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним позовом. Також, позивач вважає, що з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що виділяються державою через Головне управління державної казначейської служби України в Харківські області, на її користь підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1 600 000,00 гривень.

Ухвалою судді від 07.05.2024 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області: дані щодо виплати позивачу субсидії з 01.05.2023; документи, на підставі яких вирішено припинити виплату субсидії позивачу з 01.05.2023.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачам до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Ухвалою суду від 21.05.2024 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог у справі.

Ухвалою суду від 28.05.2024 заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19 червня 2024 року об 11:00 год. в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду. Запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії даної ухвали подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати до суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 19.06.2024 відкладено підготовче засідання на 03.07.2024 о 11:00 год, у зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання та поданням позивачем заяви про відкладення судового засідання по справі.

Ухвалою суду від 03.07.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 17.07.2024 о 12:00 год, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у місті Харкові на час слухання справи та високою ймовірністю загрози ракетних ударів.

Ухвалою суду від 17.07.2024 відкладено підготовче засідання по справі на 30.07.2024 о 12:00 год, у зв`язку з поданням представником позивача заяви про відкладення судового засідання по справі.

Ухвалою суду від 30.07.2024 відкладено розгляд справи на 20.08.2024 о 10:30 год, у зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання.

Ухвалою суду від 20.08.2024 закрито підготовче провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті на 10.09.2024 о 10:30 год.

У судове засідання, призначене на 10.09.2024 о 10:30 год, прибули позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Під час розгляду справи подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Також, під час розгляду справи відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову. Відповідач зазначив, що ГУ ПФУ в Харківській області в спірних правовідносинах діяло правомірно. Зазначив, що ОСОБА_1 була автоматично не подовжена субсидія на неопалювальний сезон 2023 року, у зв`язку з наявністю у домогосподарстві членів, які фактично не проживають. Просив відмовити в задоволенні позову. Також, відповідач заперечував проти стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій підтримала свою позицію, викладену в позовній заяві, та заперечила проти доводів відповідача, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, подав до суду клопотання, в якому виклав свої заперечення проти позову. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 отримувала субсидію відповідно до Положення про Порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848.

Житлову субсидію з 01.05.2022 ОСОБА_1 було подовжено автоматично, що вбачається з листа Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 29.06.2022 № 10-29/1953/4-02/22. (а.с. 23)

У подальшому ОСОБА_1 дізналася, що з травня 2023 року їй припинено нарахування та виплату житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року, після чого ініціювала проведення перевірки за адресою її місця проживання, за результатами якої Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради було складено акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 61 від 25.07.2023.

Позивач 04.08.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення їй житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року з 01.05.2023 та подала до пенсійного органу декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, та акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи.

Листом від 29.08.2023 № 23648-26145/С-03/8-2000/23 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило, що ОСОБА_1 з травня 2023 року в автоматичному режимі не подовжено субсидію, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою, на яку оформлюється житлова субсидія. (а.с. 24)

Також, листом від 04.10.2023 № 2000-0212-8140350 ГУ ПФУ в Харківській області надало ОСОБА_1 рішення від 30.08.2023 № -2023-1, прийняте на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.08.2023, про відмову в призначенні житлової субсидії з зазначенням підстави: наявна заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (а.с. 31)

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.11.2023 № 31115-34689/С-03/8-2000/23 на звернення позивача щодо підстав відмови в наданні субсидії, повідомлено, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01.08.2023, оскільки наявна заборгованість. Сукупна заборгованість по житлово-комунальним послугам за даними постачальників послуг становить 10 641,61 грн. (а.с. 29)

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні соціальної допомоги у вигляді житлової субсидії на період з 01.05.2023 протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" (далі за текстом - Закон № 1875-IV) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-IV закріплений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі - Положення №848) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Положення №848 визначено, що це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій: щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг, а саме: житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами; щомісячної житлової субсидії на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, а також витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), та витрат на комунальні послуги в такому будинку; житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива один раз на рік.

Відповідно до п. 4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Пунктом 9 Положення № 848 встановлено, що призначення житлових субсидій здійснюється: до 30 листопада 2022 включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення); починаючи з 1 грудня 2022 - органами Пенсійного фонду України.

Житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: уповноваженим органом отримано інформацію про наявність простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також у разі, коли заборгованість виникла через те, що об`єднання, які є колективними споживачами (замовниками) усіх або частини житлово-комунальних послуг, та виконавці комунальних послуг не надали уповноваженим органам інформацію, необхідну для призначення та розрахунку розміру житлової субсидії, про співвласників багатоквартирного будинку/споживачів комунальних послуг). (підп.5 п.14 Порядку №848).

Відповідно до п. 22 Положення №848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства: які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку); які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла (далі - орендарі), за рішенням суду, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги; які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору наймання (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами.

У випадках, передбачених абзацами третім і четвертим цього пункту, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.

Житлова субсидія не може призначатися одночасно і за зареєстрованим місцем проживання особи, і за її задекларованим місцем проживання, і за місцем її фактичного проживання.

Житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають), крім осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. На осіб із складу домогосподарства розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які перебувають у полоні, що підтверджується відомостями та/або документами, наданими уповноваженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними реєстраторами, суб`єктами державної реєстрації, установами та організаціями в порядку та випадках, визначених законодавством, або вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду, або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, або перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія (п.24 Порядку №848).

Відповідно до пункту 69 Положення №848 Житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.

Якщо до складу домогосподарства входить особа, яка має право на пільги з оплати житлово-комунальних послуг, субсидія призначається з місяця, що настає за місяцем, в якому нараховано пільги, але не раніше місяця подання заяви.

У разі подання заяви протягом двох місяців з початку опалювального (неопалювального) сезону житлова субсидія призначається з початку такого сезону, але не раніше дня виникнення права на її отримання (п.75 Порядку №848).

Після закінчення строку отримання житлової субсидії уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств: у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому - одинадцятому підпункту 3 пункту 14 цього Положення); які отримують житлову субсидію за місцем фактичного проживання як внутрішньо переміщені особи; у складі яких є задекларовані особи; у складі яких кількість фактично проживаючих зареєстрованих (задекларованих) осіб менша, ніж кількість зареєстрованих осіб; які звертаються за призначенням житлової субсидії на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; які орендують житлове приміщення для проживання і звертаються за житловою субсидією на оплату житлово-комунальних послуг (п.78 Положення №848).

Відповідно до п.79 Положення №848 уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення.

Домогосподарствам, зазначеним у пункті 78 цього Положення, призначення житлової субсидії на наступний строк здійснюється після подання нових заяви та декларації. (п. 80 Положення №848).

У разі отримання інформації про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги та/або внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, що відповідає вимогам, визначеним у підпункті 5 пункту 14 цього Положення, житлова субсидія на наступний період не призначається, про що уповноважений орган інформує громадянина у порядку, визначеному пунктом 62 цього Положення, або відповідна інформація зазначається у платіжному документі (п.81 Положення №848).

Згідно з п.82 Положення №848 якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого періоду.

Зазначений строк продовжується на час хвороби заявника, що підтверджується документально.

Якщо громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку в строк понад два місяці з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період, житлова субсидія в такому разі призначається з місяця подання нових заяви і декларації. (п. 83 Положення №848).

Таким чином, держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, на умовах та у порядку, визначеному Положенням №848. В свою чергу на громадян, яким призначено субсидію, покладається обов`язок щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. Громадяни, які вже отримали субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг мають право її отримати на наступний період за умови відсутності простроченої заборгованості понад два місяці за отримані житлово-комунальні послуги. При цьому, законодавцем визначено можливість призначення субсидії з дати закінчення дії попередньої субсидії, у разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний сезон громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію.

Згідно пункту 119 Положення № 848 за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли: домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг); громадянин не виконує зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг; у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення; настали умови, у тому числі під час отримання житлової субсидії, зазначені у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, виявлені, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну, отриманих відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат; плата за житлово-комунальні послуги, витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги або витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку відповідно до договору, нормативно-правового або розпорядчого акта здійснюються третьою особою за її рахунок або виконавчим органом за рахунок коштів місцевого бюджету.

З наведених вище норм вбачається, що для відмови у призначенні субсидії або скасування раніше призначеної субсидії достатньо наявності простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

При цьому, Положенням №848 не зобов`язано органи, що призначають субсидії, перевіряти достовірність відомостей про наявність боргу, вказаних у поданні комунальних підприємств. У розумінні Положення №848 сам факт надходження такого подання до органу, який призначає субсидії, є підставою для скасування субсидії або відмови у її призначенні.

Разом із тим, отримувачу субсидії приписами Положення №848 надано можливість підтвердити відсутність боргу шляхом надання відповідних платіжних документів або документів на підтвердження виникнення виняткових випадків, пов`язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.08.2023 № -2023-1 позивачу було відмовлено в призначенні субсидії виключно з підстав наявності боргу.

Тобто, в даному конкретному випадку наявність у споживача простроченої понад три місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, стала підставою для непризначення житлової субсидії.

Суд зазначає, що відповідно до п.62 Положення №848 разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії уповноважений орган повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому уповноважений орган інформує заявника про прийняте рішення в паперовій формі з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо того, що ГУ ПФУ в Харківській області протягом трьох календарних днів проінформував ОСОБА_1 про відмову в призначенні їй житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року.

Суд зважає, що за приписами п.82 Положення №848, якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення про відмову в призначенні житлової субсидії на наступний період громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або уклав договір про її реструктуризацію, або оскаржив наявність заборгованості в судовому порядку, житлова субсидія призначається з початку такого періоду. Зазначений строк продовжується на час хвороби заявника, що підтверджується документально.

Так, суд враховує, що за приписами п. 78 Положення № 848 позивачу субсидія автоматично не призначалася та позивач звернулася з заявою про призначення їй субсидії пізніше двохмісячного строку, передбаченого в п. 82 Положення № 848.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач раніше отримувала субсидію відповідно до Положення про Порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 та з 01.05.2022 ОСОБА_1 було подовжено житлову субсидію автоматично, що вбачається з листа Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 29.06.2022 № 10-29/1953/4-02/22. (а.с. 23)

Тобто, позивач, сподіваючись на автоматичне подовження з 01.05.2023 призначеної їй субсидії на неопалювальний період та за відсутності відомостей, повідомлень від відповідача щодо припинення виплати їй субсидії, не знала про порушення свого права.

Про те, що ОСОБА_1 не була автоматично подовжена субсидія на неопалювальний сезон 2023 року позивача повідомлено не було, принаймні, доказів повідомлення позивача матеріали справи не містять.

Так, позивач, дізнавшись про порушення свого права (припинення виплати житлової субсидії на неопалювальний період 2023 року), одразу почала вчиняти дії для відновлення виплати їй субсидії, а саме: ініціювала проведення перевірки за адресою її проживання, за результатом якої було складено акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 61 від 25.07.2023, звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення субсидії на неопалювальний період 2023 року та подала відповідні документи в межах двомісячного строку після того, як дізналася про непризначення їй субсидії на неопалювальний сезон 2023 року в автоматичному режимі.

Також, матеріалами справи підтверджено, що рішення від 30.08.2023 № -2023-1 про відмову в призначенні житлової субсидії відповідач направив позивачу разом з листом від 04.10.2023 № 2000-0212-8/140350 у відповідь на її усне звернення на прийомі 04.08.2023.

Позивач зазначила, що лист від ГУ ПФУ в Харківській області вона отримала 13.10.2023. Відповідачем дані твердження спростовані не були.

Суд зазначає, що пунктом 24 Положення №848 передбачено, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване/задеклароване або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які перебувають у полоні, що підтверджується відомостями та/або документами, наданими уповноваженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними реєстраторами, суб`єктами державної реєстрації, установами та організаціями в порядку та випадках, визначених законодавством, або вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду, або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Суд зазначає, що, як встановлено з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивач при зверненні до відповідача з заявою про призначення субсидії з 01.05.2023 надавала акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання № 61 від 25.07.2023, складеного Управлінням соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає одна.

З приводу доводів відповідача про наявність у позивача заборгованості, суд зазначає, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави на даний час перебуває цивільна справа №644/9331/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в рамках якої оскаржується заборгованість за споживання гарячої води та теплопостачання в загальному розмірі 30 882 грн. Провадження в даній справі було відкрито ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.10.2021.

Таким чином, заборгованість позивача по сплаті комунальних послуг не є узгодженою та на дату прийняття рішення про відмову в призначенні субсидії не мала враховуватися відповідачем до уваги.

Суд зазначає, що з заявою про призначення житлової субсидії позивач звернулася протягом двохмісячного строку після того, як дізналася, що субсидію на неопалювальний період 2023 року їй не призначено в автоматичному режимі.

Отже, суд доходить висновку, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення №-2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії, не дослідивши всіх обставин та не взявши до уваги документи, надані позивачем, без дотримання принципу обґрунтованості та пропорційності.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення таким волевиявленням власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону реально вчиненого управлінського волевиявлення.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, з огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що в межах спірних правовідносин відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення № -2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії, у зв`язку з чим, суд вважає, що для ефективного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № -2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний період з 01.05.2023.

Щодо позовних вимог про стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що виділяються державою через Головне управління державної казначейської служби України в Харківські області на користь позивача у справі - ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 600 000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України) (п. 57).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із зазначеного слідує, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Поняття доказів наведено у статті 72 КАС України, відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України, надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Із врахування вищезазначених правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Суд, досліджуючи матеріали справи, встановив, що позивач, зазначаючи про моральні страждання, не обґрунтував належним чином взаємозв`язок цього факту з діями відповідача.

Твердження позивача про те, що внаслідок протиправних дій відповідача їй прийшлося подавати заяву та документи для призначення субсидії, суд не приймає до уваги, оскільки за вищевказаними приписами Положення № 848 субсидія не подовжується в автоматичному режимі, а отже позивач повинен бути обізнаний про необхідність подання встановлених законодавством документів для призначення субсидії.

Зважаючи на те, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1,2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, м. Харків, 61022, ), Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області (вул. Бакуліна, буд. 18, м. Харків, 61166, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № -2023-1 від 30.08.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний період з 01.05.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2024 року.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН