Справа № 380/4171/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 рокусправа № 380/4171/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м.Львів, 79007, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (місцезнаходження: 04075, м.Київ, вул.Максименка, 21-б; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати, (з часу видачі) пункт 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про відрядження поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області» від 06.02.2024 №10дск у підпорядкування Департаменту поліції особливого призначення «Об?єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють»;

- визнати протиправним та скасувати (з часу видачі) п. 10 наказу ГУНП у Львівській області №503 від 07.02.2024 Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області Про особовий склад від 07.02.2024 №75 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч.1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту);

- поновити позивача з 08.02.2024 на посаді старшого інспектора штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» Головного управління Національної поліції, стягнувши з відповідача на його користь грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу;

- у разі задоволення позову рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в батальйоні патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» (далі - БПСПОП «Львів»). Відповідно до наказу «Про особовий склад» № 75 о/с від 07.02.2024, виданого Головним управлінням національної поліції у Львівській області із 07.02.2024 позивача було звільнено із займаної посади, відповідно до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Застосування дисциплінарного стягнення до позивача відбулося відповідно до наказу відповідача № 503 від 07.02.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області», якому передувало службове розслідування.

Повідомляє, що 07.02.2024 о 12:00 год. за вказівкою оперативного чергового оголошено сигнал загальний «ЗБІР», «ТРИВОГА, відповідно до якого позивач та інші співробітники батальйону прибули у визначене керівником місце збору особового складу, а саме актовий зал ГУНП у Львівській області. Того ж дня, близько 13:00 год до відома позивача та інших поліцейських усно доведено зміст п. 1 наказу ГУНП у Львівській області «Про відрядження поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області» від 06.02.2024 № 10 о/с дск у підпорядкування Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», яка являється окремим структурним підрозділом Національної поліції, якому не підпорядковано ГУНП у Львівській області, (інша юридична особа публічного права), до складу якого (структурно) входить БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області.

Отримавши вказаний усний наказ, позивач не піддавав його критиці, обговоренню, проте зажадав (попросив) посадову особу яка його віддала роз`яснити його, оскільки позивач вважав його не чітко сформульованим, не зрозумілим, і таким, що допускав подвійне тлумачення. Після прохання позивача роз`яснити відданий наказ, позивачеві та іншим поліцейським було повідомлено (роз`яснено) такий. Зміст наказу, роз`яснення полягало у тому, що позивач у складі інших поліцейських батальйону переміщається для подальшого проходження служби у підпорядкування іншої юридичної особи, а саме: Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», з подальшим призначенням на іншу (поки не визначену посаду) у вказаному підрозділі.

Позивач вважає наказ ГУНП у Львівській області «Про відрядження поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області» від 06.02.2024 № 10 о/с дск в частині, що стосується його відрядження таким, що не відповідає критерію правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, викладеному у частині другій статті 2 КАС України, а невідома за штатним розписом посада, (на яку переміщався, призначався (без згоди) позивач не відповідала критерію пропорційності.

Окремо вказує, що в даному випадку мало місце саме переведення, переміщення, без згоди поліцейського на іншу посаду, в інше місце, а не службове відрядження, оскільки відповідно до Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України затверджено наказом МВС України 02.08.20217 № 672, у наказі про відрядження зазначається строк відрядження, який не може перевищувати 30, а в окремих випадках 60 діб, оформляється Кошторис витрат, видаються добові, а також посвідчення про відрядження, чого оформлено не було.

Передумовою проведення службового розслідування слугував письмовий рапорт від 07.02.2024 командира БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_2 , який вказаного числа (07.02.2024) внаслідок організаційно-штатних змін був вже звільнений з вказаної посади із призначенням на посаду заступника командира (новоствореного) Полку поліції особливого призначення ГУНП у Львівській області.

Більш того, службове розслідування було призначено, проведено, з відібранням письмових пояснень, видачею відповідних наказів одного дня, 07.02.2024 у рекордно стислий строк, а саме 4,5 години. Увесь цей проміжок часу 07.02.2024, позивач та інші співробітники батальйону перебували у замкнутому актовому залі ГУНП, де засоби мобільного зв`язку не працюють. За таких обставин було порушено гарантоване Конституцією та Законами України право особи на захист та правничу допомогу, оскільки позивачеві перешкоджали скористатись таким правом.

Враховуючи усе вищенаведене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 01.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Від відповідача 12.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 07 лютого 2024 року до ГУНП за вх. №Рп - 63 надійшов рапорт командира БПСТОП «Львів» ГУНП полковника поліції Романа Кровіцького про те, що на виконання вказівок керівництва НПУ, ГУНП у Львівській області, 07.02.2024 у приміщенні ГУНП у Львівській області, за адресою пл. Григоренка, 3 в м. Львові було зібрано особовий склад підрозділу та роз?яснено вимоги документів, зокрема вимоги наказу ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області», однак всупереч вимогам чинних нормативних документів, зокрема Дисциплінарного статуту Національної поліції, Присяги поліцейського, працівники батальйону відмовились виконувати згаданий наказ та вибути у службове відрядження до визначеного наказом місця (Далі - місце дислокації), що свідчить про грубе порушення службової дисципліни.

Наказом ГУНП у Львівській області №502 від 07.02.2024 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП, що виразилось у невиконанні наказу ГУНП у Львівській області. 07.02.2024 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській, що виразилось у невиконанні наказу ГУНП у Львівській області. Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для призначення та проведення службового розслідування вважати такими, що підтвердилися. Наказом ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 №503 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 ч.1 розділу 7 «Положення про підрозділи поліції особливого призначення», затвердженого наказом МВС України від 04.12.2017 №987, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні вимог пункту 1 наказу начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області», відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VII, застосовано до старшого інспектора штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області №75 о/с від 07.02.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв?язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

На переконання відповідача, призначення і проведення службового розслідування здійснено у відповідності до вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини і висновки цього службового розслідування зроблені на підставі встановлених дійсних обставин, підтверджених відповідними належними доказами, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. Вважає, що цілком хибною є позиція позивача, відповідно до якої, для його переміщення (переведення) для проходження служби до іншої місцевості, обов`язковою умовою є надання згоди поліцейського на таке переміщення, оскільки абзацом 2 частини 8 статті 65 Закону України «Про національну поліцію» такої згоди не передбачено.

Зазначає, що у зв`язку з розпочатим актом збройної військової агресії російської федерації проти України та введенням правового режиму воєнного стану з 24.02.2022, переведення ОСОБА_1 слугувало б не тільки цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України та необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом №580, а й мало б на меті забезпечення дотримання прав і свобод людей, гарантованих їм Конституцією України, а отже не може бути визнано неефективним, або таким, що не відповідає інтересам служби.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Капітан ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого інспектора штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області (далі - БПСПОП «Львів»).

06.02.2024 начальником ГУНП у Львівській прийнято наказ №10 о/с дск «Про службове відрядження», яким затверджено список поліцейських батальйону особливого призначення, серед яких вказаний позивач та зобов`язано останніх з 10.02.2024 до особливого розпорядження (але не більше 180 діб) відбути у відрядження в оперативне підпорядкування начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

З вказаним вище наказом позивача ознайомлено 07.02.2024, що підтверджується його підписом про ознайомлення.

07 лютого 2024 року до ГУНП за вх. №Рп - 63 надійшов рапорт командира БПСТОП «Львів» ГУНП полковника поліції Романа Кровіцького про те, що на виконання вказівок керівництва НПУ, ГУНП у Львівській області, 07.02.2024 у приміщенні ГУНП у Львівській області, за адресою пл. Григоренка, 3 в м. Львові було зібрано особовий склад підрозділу та роз?яснено вимоги документів, зокрема вимоги наказу ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП ГУНП у Львівській області». Однак, всупереч вимогам чинних нормативних документів, зокрема Дисциплінарного статуту Національної поліції, Присяги поліцейського, окремі працівники батальйону відмовились виконувати згаданий наказ та вибути у службове відрядження до визначеного наказом місця (Далі - місце дислокації), що свідчить про грубе порушення службової дисципліни.

Наказом ГУНП у Львівській області №502 від 07.02.2024 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП, що виразилось у невиконанні наказу ГУНП у Львівській області та утворено дисциплінарну комісію.

За результатами службового розслідування, 07.02.2024 складено висновок, згідно з яким дисциплінарна комісія, окрім іншого, встановила вчинення позивачем грубого порушення службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пункту 24 частини 1 статті 23, частини 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції У країни, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пунктів 1, 2 ч. 1 розділу 7 «Положення про підрозділи поліції особливого призначення», затвердженого наказом МВС України від 04.12.2017 №987, підпункту 1.1 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 №1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», що виразилося у обговоренні, критиці та невиконанні вимог пункту 1 наказу начальника ГУНП у Львівській області від 06.02.2024 №10 дск «Про відрядження поліцейських БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області», відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону. Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що відомості, які стали підставою для призначення та проведення службового розслідування вважати такими, що підтвердилися, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення звільнення зі служби.

Наказом ГУНП у Львівській області від 07.02.2024 №503 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників БПСПОП «Львів» ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, застосовано до старшого інспектора штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області №75 о/с від 07.02.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв?язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Позивач вважає, що накази ГУНП у Львівській області №10 о/с дск, №503 та №75 о/с від 07.02.2024 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно з ст.2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 ст.18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 4 статті 8 Закону №580-VIII визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

За приписами частин 2, 4 статті 24 Закону №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (абз. 1 ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII).

Частиною 1 статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває до теперішнього часу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Частиною 7 ст.19 Дисциплінарного статут встановлено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Частинами 9,10 ст.19 Дисциплінарного статуту передбачено, що за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

За змістом частини 11 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (ч.3 ст.26 Дисциплінарного статуту).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (ч.5 ст.26 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (ч.6 ст.26 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 (далі Порядок №893).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

За змістом п.1 розд. V Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до п.4 розд. V Порядку службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 13 розд.V Порядку передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Аналіз наведених норм вказує на те, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Правил етичної поведінки поліцейських.

Висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності поліцейських, висновки та пропозиції. Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного слідує, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Так, з матеріалів справи, судом встановлено, що 06.02.2024 начальником ГУНП у Львівській прийнято наказ №10 о/с дск «Про службове відрядження», яким затверджено список поліцейських батальйону особливого призначення, серед яких вказаний позивач та зобов`язано останніх з 10.02.2024 до особливого розпорядження (але не більше 180 діб) відбути у відрядження в оперативне підпорядкування начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

З вказаним вище наказом позивача ознайомлено 07.02.2024, що підтверджується його підписом про ознайомлення. Позивач не погодився виконати наказ №10 о/с дск від 06.02.2024 «Про службове відрядження», що ним не заперечується.

В ході проведення службового розслідування, капітан поліції ОСОБА_1 надав пояснення, в яких повідомив про те, що він немає бажання проходити службу в полку особливого призначення та відповідно відряджатися до штурмової бригади «Лють».

Суд звертає увагу, що за змістом ч.ч. 1,2 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Водночас, матеріали службового розслідування, як і матеріали цієї адміністративної справи не містять жодних належних документальних доказів, які б підтверджували дійсну наявність у позивача поважних обставин як на день винесення наказу №10 о/с дск (06.02.2024), так і на день ознайомлення останнього з таким наказом (07.02.2024), які б об`єктивно унеможливлювали виконання вимог такого наказу.

Також, суд звертає увагу, що позивач в ході службового розслідування не висловлював жодних аргументів щодо протиправності призначення самого службового розслідування, складу комісії, її повноважень, протиправності наказу про його відрядження, відводів складу комісії не заявляв, у тому числі у своїх поясненнях.

Натомість, пояснення позивача, надані в ході службового розслідування, навпаки свідчать про те, що позивач відмовився від виконання наказу №10 о/с дск від 06.02.2024, керуючись лише власним бажанням не проходити службу в полку особливого призначення та відряджатися до штурмової бригади «Лють».

Також суд відмічає, що позивач проходив службу у батальйоні патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області на посаді старшого інспектора штабу батальйону.

Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 04.12.2017 №987 затверджено Положення про підрозділи поліції особливого призначення (далі Положення №987), яке визначає основні завдання, функції, права, обов`язки та порядок діяльності підрозділів поліції особливого призначення (далі - Підрозділи) головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві (далі - ГУНП).

Відповідно до розділу ІІ Положення №987 до завдань вказаних підрозділів відноситься, зокрема участь в обороні України, виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час дії воєнного стану на всій території України або в окремій її місцевості та 60 днів після цього.

Пунктами 1, 9 та 10 ст. 1 розділу ІІІ Положення №987 встановлено, що підрозділи поліції особливого призначення вживають заходів самостійно або відповідно до визначених функцій разом з іншими структурними підрозділами ГУНП та територіальними (відокремленими) підрозділами НПУ, Національною гвардією України, з`єднаннями, військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, Державною прикордонною службою України, іншими складовими сектору безпеки і оборони України, у процесі своєї діяльності взаємодіють з органами правопорядку та іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування відповідно до Закону та інших нормативно-правових актів; беруть участь у забезпеченні відповідно до законодавства правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості; можуть брати участь за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану та 60 днів після цього.

Згідно з ст. 3 розділу ІІІ Положення №987 підрозділи під час виконання покладених на них завдань та функцій у межах компетенції взаємодіють з органами і підрозділами поліції, Національною гвардією України, органами правопорядку, органами державної влади, органами місцевого самоврядування, а також з громадськими формуваннями з охорони громадського порядку та державного кордону і населенням відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 2 розділу ІV Положення №987 за наказом Національної поліції України, підписаним Головою Національної поліції України або особою, яка виконує його обов`язки, його заступником, який відповідно до функціональних обов`язків здійснює координацію і контроль діяльності ДПД, з метою участі в поліцейських операціях Підрозділи можуть відряджатися до інших регіонів держави та об`єднуватись у зведені загони.

Наказом ГУНП у Львівській області від 11.06.2021 №21 затверджено Положення про батальйон патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області (далі Положення №21).

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 Положення №21 батальйон патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» (далі - підрозділ) є високомобільним спеціальним структурним підрозділом ГУНП у Львівській області, створеним з метою належного забезпечення прав та свобод громадян, захисту суспільства від злочинних посягань, забезпечення правопорядку під час проведення загальнодержавних, культурно-масових, релігійних заходів, припинення групових порушень громадського порядку та масових заворушень, проведення спеціальних операцій по затриманню озброєних злочинців, виконання завдань визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несенням служби в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ліквідації аварій та стихійних лих.

Згідно з п. 3.5 розділу 3 Положення №21 до обов`язків підрозділу входить сприяння забезпеченню, відповідно до законодавства режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації в разі їх оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Пунктами 4.1 та 4.2 розділу IV Положення №21 визначено, що підрозділ виконує покладені на нього завдання у взаємодії зі службами, підрозділами Національної поліції України, Національною гвардією України, центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадськими формуваннями з охорони громадського порядку та державного кордону і населенням. Підрозділ бере участь разом зі службами, підрозділами Національної поліції України, Національною гвардією України, центральними та місцевими органами виконавчої влади у проведенні заходів, спрямованих на розшук і затримання осіб, які підозрюються в скоєнні кримінальних правопорушень, озброєних та інших злочинців, які становлять суспільну небезпеку, звільнення заручників, припинення діяльності не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій на території України, а також заходів пов?язаних із припиненням терористичної діяльності.

Відповідно до п.5.2 розділу V Положення №21 за наказом ГУНП у Львівській області, підписаним начальником ГУНП у Львівській області або особою, яка виконує його обов?язки з метою участі в поліцейських операціях підрозділ відряджається до інших регіонів держави окремо, або у складі зведених загонів.

Таким чином, забезпечення правового режиму воєнного стану, участь в обороні України шляхом безпосереднього ведення бойових дій, боротьба з диверсійно-розвідувальними силами агресора є безпосередніми завданнями підрозділів поліції особливого призначення, у тому числі і БПОП ГУНП.

Більше, того з матеріалів службового розслідування слідує, що позивач мав би прибути до Кіровоградської області для надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію, а не в зону бойових дій.

Як вже йшлося вище, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

У спірному випадку позивач про неможливість виконати наказ від 06.02.2024№10 о/с дск саме з наведених у Законі підстав уповноваженого керівника не повідомляв.

Щодо доводів позивача, що в даному випадку мало місце саме переведення, переміщення, без згоди поліцейського на іншу посаду, в інше місце, а не службове відрядження, суд зазначає наступне.

Так, по перше слід звернути увагу, що за змістом положення частини 8 статті 65 Закону №580-VІІІ, зі змінами, внесеними згідно зі Законом № 2123-IX від 15.03.2022, на період введення в Україні воєнного стану здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Таким чином, на період воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказом його керівника та їхня згода на таке переміщення не потрібна.

За приписами статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З даного приводу, суд також відхиляє посилання представника позивача на положення стаття 32 КЗпП України та правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.09.2020 у справі №640/20160/18, від 11.08.2020 у справі №620/2624/19, адже правовідносини у цих справах виникли до введення на території України воєнного стану та внесення відповідних змін до статті 65 Закону №580-VІІІ.

По друге, необхідно зазначити, що згідно з частиною 9 статті 65 Закону №580-VІІІ переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Разом з тим, в розглядуваному випадку спірним наказом від 06.02.2024№10 о/с дск позивача не було звільнено з посади старшого інспектора штабу батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» ГУНП у Львівській області, як і не було призначено на іншу посаду. Фактично позивача було зобов`язано з 10.02.2024 до особливого розпорядження (але не більше 180 діб) відбути у відрядження в оперативне підпорядкування начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Суд звертає увагу, що за змістом вже згаданої вище норми п.5.2 розділу V Положення №21, за наказом ГУНП у Львівській області, підписаним начальником ГУНП у Львівській області або особою, яка виконує його обов?язки з метою участі в поліцейських операціях підрозділ відряджається до інших регіонів держави окремо, або у складі зведених загонів. При цьому, не вимагається жодної згоди поліцейського на таке відрядження.

За змістом п. 3 розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 № 672 (далі - Інструкція №672), основними завданнями службових відряджень є, зокрема надання практичної допомоги в службовій діяльності органів (підрозділів) поліції.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції №672 при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій).

У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження.

Суд звертає увагу, що в даному випадку усі вищевказані вимоги п. 1 розділу ІІ Інструкції №672 зазначені у наказі від 06.02.2024№10 о/с дск.

При цьому, згідно з п. 4 розділу ІІ Інструкції №672 строк службового відрядження поліцейського, який направляється в межах України для участі в антитерористичних операціях і здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, а також здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні (далі - операція Об`єднаних сил), не повинен перевищувати періоду проведення таких операцій.

Необхідно зазначити, що за змістом спірного наказу від 06.02.2024№10 о/с дск позивач направлявся саме з метою надання практичної допомоги по виконанню завдань, покладених на Національну поліцію України з відсічі та стримування збройної агресії проти України до особливого розпорядження, але не більше 180 діб.

Наведене вище спростовує доводи представника позивача про те, що строк відрядження не може перевищувати 30, а в окремих випадках 60 діб.

Водночас, посилання представника позивача на те, що відповідачем не оформлявся Кошторис витрат, не видавалися добові, а також посвідчення про відрядження, тощо, є необґрунтованими, адже позивач фактично відмовився виконувати наказ від 06.02.2024 №10 о/с дск та відправлятися у відрядження. При цьому, пунктами 4, 5 вказаного наказу одночасно зобов`язано УЛМТЗ ГУНП та УФЗБО ГУНП забезпечити поліцейських, які відряджаються одностроєм згідно сезону, каріматами, спальними мішками, іншим екіпіруванням та майном, необхідним для виконання завдань, забезпечити поліцейських коштами на відрядження відповідно до кошторису.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт командира БПСПОП «Львів» ОСОБА_3 , у якому вказувалося про обговорення та висловлення окремими поліцейськими незгоди з наказом від 06.02.2024 №10 о/с дск.

Тобто, фактично, вказаний рапорт є повідомленням, у якому містилась інформація про вчинення поліцейськими порушення, яке має ознаки дисциплінарного проступку, що відповідно до приписів абзацу 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018, і є підставою для призначення службового розслідування.

При цьому, суд критично оцінює аргументи представника позивача про те, що ОСОБА_4 07.02.2024 внаслідок організаційно-штатних змін був вже звільнений з вказаної посади із призначенням на посаду заступника командира (новоствореного) Полку поліції особливого призначення ГУНП у Львівській області, оскільки згідно з ч.6 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов`язаний виконувати обов`язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов`язки.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110), днем звільнення вважається останній день роботи.

Суд приймає до уваги те, що під час проведення службового розслідування, позивач надавав пояснення та мав можливість подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються, подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування, тощо.

Натомість жодними доказами в матеріалах справи не підтверджується факт того, що позивач в ході службового розслідування бажав скористатися правовою допомогою і йому було безпідставно відмовлено. Такі відомості відсутні і в поясненнях позивача.

З огляду на вказане, суд критично оцінює аргументи представника позивача про те, що відповідач порушив в ході службового розслідування право позивача на захист та правничу допомогу.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Суд звертає увагу, що службова характеристика позивача була врахована відповідачем в ході службового розслідування, така наявна в матеріалах службового розслідування.

Такі обставини, на переконання суду, свідчать про дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування, забезпечення позивачу права на захист під час його проведення, врахування усіх обставин вчиненого дисциплінарного проступку та надання належної оцінки матеріалам дисциплінарного провадження.

Суд також вважає необґрунтованими та не підтвердженими доводи позивача про наявність процедурних порушень, які полягають у тому, що вчинення дисциплінарного проступку та службове розслідування, як накладення дисциплінарного стягнення, так і його реалізація були встановлені та здійснені в один день - 07.02.2024, оскільки відповідно до вимог ст. 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Тобто, Дисциплінарний статут фактично встановлює граничні строки проведення службового розслідування та не забороняє проведення службового розслідування в більш короткі строки, особливо в умовах воєнного стану.

Відповідно до частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Суд наголошує, що позивачем не надано доказів, які спростовують висновки дисциплінарного провадження та можуть свідчити про невчинення ним дисциплінарного проступку.

Зі свого боку, висновок за результатами службового розслідування містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника. Відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування.

До того ж, суд враховує, що встановлене порушення позивач вчинив під час дії правового режиму воєнного стану, тоді як згідно з наказом Національної поліції України №242 від 08.04.2022 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України військового стану» службова діяльність поліцейських та державних службовців підпорядкованих органів до завершення (скасування) на території України воєнного стану здійснюється у посиленому варіанті, згідно з правовими засадами діяльності Національної поліції України в умовах воєнного стану.

Щодо виду дисциплінарного стягнення, варто звернути увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а.

У вказаному рішенні зазначено про те, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Таким чином, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відтак, на переконання суду, у спірному випадку начальником ГУНП незважаючи на позитивну характеристику позивача, наявність у нього відзнак та відсутність дисциплінарних стягнень, але враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку у вигляді прямої відмови виконувати наказ керівництва, в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України, обґрунтовано прийнято накази про застосування до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення та звільнення останнього зі служби в поліції.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів в повному об`ємі правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до ст.139 КАС України такі стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна