Справа № 953/3351/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 р.Справа № 953/3351/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024, головуючий суддя І інстанції: Бородіна Н.М., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, повний текст складено 17.07.24 року по справі № 953/3351/24

за позовом ОСОБА_1

до Іінспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни, Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни, в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1909495 від 14.04.2024 за ч. 1 ст. 122 КупАП, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Кіктенко Г.Н. у відношенні ОСОБА_1 та закрити провадження по справі.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що з оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки не вчиняв правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, інспектором в постанові не повно зазначено місце вчинення правопорушення і місце розгляду справи. Так, в пунктах 2 та 5 оскаржуваної постанови місцем розгляду справи та місцем вчинення правопорушення зазначено м. Харків, проспект Науки, без зазначення номеру будинку чи назви об`єкту, що унеможливлює встановити де саме було зафіксоване імовірне правопорушення та правомірність фіксації інспекторами швидкісного руху транспортних засобів у такому місці. Крім того, оскаржувана постанова містить помилкову банкетну норму ПДР України, за порушення якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: п.12.4 ПДР України не встановлює заборони, а вказує дозволену швидкість руху транспортного засобу. Однак, заборона для водіїв перевищувати дозволену швидкість руху передбачена п. 12.9 ПДР України. Вимірювання швидкості руху поліцейським здійснювалось приладом Trucam в ручному режимі, зокрема, прилад інспектор тримав в руках, а розгляд справи здійснював інспектор, який не зупиняв транспортний засіб позивача та не здійснював фіксацію швидкісного режиму. Поліцейські знаходились, здійснювали фіксацію та зупинили транспортний засіб позивача поза межами дії знаку 5.76 ПДР України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни від 14.04.2024 серії ЕНА №1909495, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 скасувати та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що 14.04.2024 приблизно о 16:07 екіпажем патрульної поліції по проспекту Науки в м. Харкові виявлено рух транспортного засобу HONDA CIVAC з реєстраційним номером НОМЕР_1 , водій якого перевищував встановлені обмеження руху на 25км/год., а саме рухався зі швидкістю 75 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Швидкість зафіксовано за допомогою приладу Trucam ТС000464. Вказаний транспортний засіб зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію". Результатами фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості особою, яка керувала автомобілем HONDA CIVAC, р.н. НОМЕР_1 є фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення. На відеозаписах міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення. Медіафайли з приладу Trucam ТС000464 містять відомості, якими наочно зафіксовано те, що транспортний засіб позивача рухається зі швидкість 75 км/год. по проспекту Науки у м. Харкові за географічними координатами 50.0.54.33N 36.13.35.80Е, при встановленому Правилами дорожнього руху обмеженні швидкості руху транспортних засобів в 50 км/год. Оскаржувана постанова містить всі обов`язкові елементи, передбачені ст. 283 КУпАП, в тому числі місце вчинення адміністративного правопорушення. Лазерний вимірювач Trucam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначає, що як в апеляційній скарзі, так і у спірній постанові інспектором не вказано де саме на пр. Науки в м. Харкові відбулись події. Також зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерного вимірювача TruСam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону №580-VIII/

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скрарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.04.2024 відносно ОСОБА_1 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова серія ЕНА№ 1909495 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Так, в оскаржуваній постанові інспектором зазначено, що 14.04.2024 о 16:07 год. в Харкові по проспекту Науки водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA CIVІC в населеному пункті м. Харків перевищив встановлені обмеження руху на 25км/год., а саме рухався зі швидкістю 75км/год. Швидкість зафіксували за допомогою приладу TruСam ТС 000464, чим порушено п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах. До постанови додаються відеозапис з бодікамери 474443.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1909495 від 14.04.2024 встановлено, що ОСОБА_1 14.04.2024 о 16:25:02 год. у м. Харкові, пр. Науки, рухався зі швидкістю 75 км/год в населеному пункті, де дозволяється рух зі швидкістю не більше 50 км/год, що перевищує максимальне обмеження швидкості руху на 25 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом ТruСаm ТС 000464.

Колегія суддів зазначає, що прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000464, використаний відповідачем, дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується наявними в матеріалах справи сертифікатом перевірки типу та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

На підтвердження вчинення позивачем порушення ПДР, відповідачем надано, зокрема, матеріали фотофіксації, зроблені за допомогою TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000464, а також оптичний диск з відеозаписом вимірювання швидкості з приладу TruCam.

Так, на фотознімку зафіксовано рух транспортного засобу HONDA CIVІC, р.н. НОМЕР_1 по пр. Науки у м.Харкові зі швидкістю 75 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, дату і час фіксації, а також географічні координати місця вчинення правопорушення (широта 50*0` 54.33 N Долгота 36* 13` 35.80 Е), а отже висновок суду першої інстанції про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення в межах населеного пункту є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Вказані вище дані фотофіксації, зроблені за допомогою приладу TruCam, є належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому колегія суддів враховує той факт, що позивач не оскаржує той факт, що в момент фіксації адміністративного правопорушення знаходився поза межами пр. Науки в м. Харків, тобто поза межами населеного пункту.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/ч.

При цьому, не зазначення чіткого місця правопорушення, в даному випадку номеру будинку, не вказує на відсутність вчинення самого правопорушення та не вказує на протиправність спірної постанови.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.

Щодо висновків суду першої інстанції, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватись інспектором в руках, а повинен бути стаціорно вмонтованим, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" від 16.02.2021 за №1231-ІХ, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію", з урахуванням яких, частина перша статті 40 вказаного закону викладена в такій редакції: "Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володіння з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд враховує, що стаття 40 Закону України "Про Національну поліцію" в редакції до 17.03.2021 стосувалась виключно автоматичної фото- і відеотехніки. Введені зміни до закону після 17.03.2021 надають поліції право розміщувати по зовнішньому периметру доріг фото- і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, при цьому зазначене поширюється на технічні засоби, які працюють як і в автоматичному режимі, так і не в автоматичному режимі.

Відповідно до листа ДП "Укрметртестстандарт" TruCam можна використовувати у ручному режимі. Зазначене свідчить, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань та, відповідно, може розміщуватись безпосередньо в руках поліцейського при використанні по зовнішньому периметрі дороги для виявлення та фіксування правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо перевищень встановлених обмежень швидкості руху транспортними засобами на вулично-шляховій мережі.

Лазерний вимірювач швидкості LТІ 20/20 TruCam №ТС000464 отримав свідоцтво №22-01/29950, з терміном дії до 19.12.2024.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, ± 1 % в діапазоні від 201 до 320 км/год.

З огляду на зазначене, твердження позивача щодо неправомірності використання поліцейським лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 TruCam №ТС000464 в ручному режимі є безпідставним.

Щодо посилань ОСОБА_1 в позовній заяві на ті обставини, що в спірній постанові вказано бланкетну норму ПДР України, за порушення якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме п. 12.4 ПДР, замість вірного п. 12.9, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12.9 б ПДР встановлено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п. 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до "и" пункту 30.3 цих Правил. Тобто цей пункт ПДР містить перелік пунктів, зокрема 12.4, який встановлює те, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Слід зазначити, що окремі недоліки оформлення постанови у справі про адміністративні правопорушення не можуть розглядатись як підстава для її скасування, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається суть порушення, а також наявні усі обов`язкові відомості.

Отже, подія та склад адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, є належним чином доведені та відображені у спірній постанові.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови від 14.04.2024 серія ЕНА № 1909495 та закриття провадження по справі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

На виконання положень пункту 1, пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 у справі № 953/3351/24 підлягає скасуванню з прийняттям в постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.07.2024 по справі № 953/3351/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кіктенко Гюнай Назимівни про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 19.09.2024 року