Справа № 200/2144/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року справа №200/2144/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 р. у справі №200/2144/24 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Донецькій області, про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 року № 228/05-97-08-02-22, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, та з урахуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", із врахуванням додаткових пенсій і доплат у визначених законодавством розмірах, без обмеження пенсійних виплат максимальним розміром;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 безспірну суму заборгованості з виплати пенсії на підставі судових рішень від 12.07.2021 року у справі №200/6621/21, від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21 та від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23 за період з 01.04.2018 року по 01.02.2024 року в розмірі 913572,16 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 01.04.2018 року по день фактичної виплати заборгованості, передбачену Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, що була завдана позивачу бездіяльністю і систематичними протиправними діями посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Донецькій області, про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 року № 228/05-97-08-02-22, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, та з урахуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", із врахуванням додаткових пенсій і доплат у визначених законодавством розмірах, без обмеження пенсійних виплат максимальним розміром;

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 безспірної суми заборгованості з виплати пенсії на підставі судових рішень від 12.07.2021 року у справі №200/6621/21, від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21, а також від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23 за період з 01.04.2018 року по 01.02.2024 року в розмірі 913572,16 грн;

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди, що була завдана позивачці бездіяльністю і систематичними протиправними діями посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в розмірі 30000,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заборгованості з пенсії у загальній сумі 5020,22 грн, яка була виплачена на підставі рішень Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі №200/6621/21, від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21 та від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заборгованості з пенсії у загальній сумі 5020,22 грн, яка була виплачена на підставі рішень Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі № 200/6621/21, від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21, від 11.09.2023 року у справі №200/3403/23.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що передумовою нарахування і виплати компенсації може бути лише порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, а саме не відповідність таких виплат нормативним документам, які їх регулюють.

Позивач просить нарахувати компенсацію на ще невиплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом № 2050, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Головне управління зазначає, що вказана вимога заявлена передчасно, оскільки вказану компенсацію наведене регулююче законодавство та нормативно-правові акти пов`язують з фактичним нарахуванням та виплатою пенсії, чого на час розгляду справи ще не відбулось. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Виплата заборгованості з пенсії позивачу проводилась виключно на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі №200/6621/21.

Жодних виплат по рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21, від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23 не проводилось.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

У травні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача стосовно поновлення виплати пенсії та виплати існуючої заборгованості з пенсії з 01.04.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року у справі №200/6621/21 вказаний позов було задоволено повністю, зобов`язано відповідача поновити позивачці виплату пенсії та виплатити існуючу заборгованість із пенсії з 01.04.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.09.2022 року у справі №200/17025/21 (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 13.03.2023 року) позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 12 листопада 2021 року № 17683-17991/Ч-15/8-0500/21 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання перерахувати та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.12.2020 року пенсію на підставі довідки №228/05-97-08-02-22 від 01.12.2020 року задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Донецькій області про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 року № 228/05-97-08-02-22. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності на підставі довідки, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Донецькій області про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 року № 228/05-97-08-02-22 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.04.2019 року. У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 року вказане рішення суду було залишено без змін.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у справі №200/3403/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленого для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсію на підставі довідки, виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Донецькій області про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 №228/05-97-08-02-22 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.04.2019 та з урахуванням п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" із врахуванням додаткових пенсій і доплат у визначених законодавством розмірах без застосування обмеження пенсійних виплат максимальним розміром; стягнення моральної (немайнової) шкоди, що була вчинена позивачу бездіяльністю та систематичними протиправними діями посадових осіб ГУ ПФУ в Донецькій області, в розмірі 30000 грн. задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" із врахуванням додаткових пенсій і доплат у визначених законодавством розмірах, без застосування обмеження пенсійних виплат максимальним розміром. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 року вказане рішення суду було залишено без змін.

18.12.2023 року позивачка, через свого уповноваженого представника, звернулася до відповідача із запитом, у якому просила повідомити про стан виконання рішень суду від 12.07.2021 року у справі № 200/6621/21, від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21 та від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23, а також про розмір існуючої заборгованості.

Листом від 22.12.2023 року № 0500-0203-8/111842, наданим у відповідь на даний запит представника позивачки, відповідач повідомив про те, що:

- на виконання рішення суду від 12.07.2021 року у справі № 200/6621/21 поновлено виплату позивачці пенсії з 01.04.2018 року; з листопада 2021 року розмір пенсії позивачки становить 3854,00 грн; доплата до пенсії за період з 01.04.2018 року по 31.10.2021 року в загальній сумі складає 125546,15 грн;

- на виконання рішення суду від 26.09.2022 року у справі № 200/17025/21 проведено перерахунок пенсії позивачці з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 року № 228/05-97-08-02-22, яка видана Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Донецькій області; після виконання рішення суду з квітня 2023 року загальний розмір пенсійної виплати позивачці склав 23484,50 грн; виплата пенсії позивачці здійснюється з обмеженим розміром, до виплати належить 20930,00 грн; доплата до пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.03.2023 року складає 677958,21 грн;

- рішення суду від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23 буде виконане в повному обсязі у межах функціональних повноважень та діючого законодавства.

Також вказаним листом відповідач повідомив про те, що доплати до пенсії за період з 01.04.2018 року по 31.10.2021 року в розмірі 125546,15 грн та за період з 01.04.2019 року по 31.03.2023 року в розмірі 677958,21 грн будуть виплачені на умовах окремого порядку, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165.

Листом від 08.03.2024 року № 5302-3421/Ч-02/8-0500/24, який наданий у відповідь на запит представника позивачки від 15.02.2024 року, відповідач, також повідомив про те, що на виконання рішення суду від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23 було проведено перерахунок пенсії позивачці з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 24.09.2021 року № 228/05-07-08-02-22, з урахуванням вимог пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" без обмеження пенсійних виплат максимальним розміром; після перерахунку загальний розмір пенсії склав 21984,50 грн; доплата до пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.12.2023 року в загальній сумі складає 110067,80 грн.

Крім того, даним листом відповідач повідомив про те, що позивачці із загальної суми пенсії за минулий час, яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації, з урахуванням вимог порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165, виплачено заборгованість у розмірі 5020,22 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За приписами ч. 3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV регламентовано, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України..

Отже, статтею 46 Закону № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати слід керуватися Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат (далі - Закон № 2050-III), Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2017 року (справа №521/940/17).

Як встановлено судом, відповідачем на підставі рішень суду від 12.07.2021 року у справі № 200/6621/21, від 26.09.2022 року у справі №200/17025/21 та від 11.09.2023 року у справі № 200/3403/23 виплачено на користь позивачки заборгованість із пенсії у загальному розмірі 5020,22 грн.

Доводи апелянта, що виплата заборгованості з пенсії позивачу проводилась виключно на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2021 по справі №200/6621/21, колегія судів не приймає, оскільки вони спростовуються листом відповідача від 08.03.2024 року № 5302-3421/Ч-02/8-0500/24, в якому зазначено, що із загальної суми пенсії за минулий час, яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації, з урахуванням вимог порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1165, виплачено заборгованість у розмірі 5020,22 грн.

Доказів виплати відповідачем позивачці іншої частини заборгованості з пенсії за цими судовими рішеннями до матеріалів справи не надано.

Отримання позивачкою заборгованості з пенсії в розмірі 5020,22 грн із порушенням встановлених законом строків, внаслідок її несвоєчасного нарахування та виплати, свідчить про наявність підстав для нарахування та виплати компенсації втрати доходів, пов`язаної з несвоєчасною виплатою позивачці заборгованості з пенсії у вказаному розмірі, яка мала бути виплачена у відповідному місяці сплати відповідачем цієї заборгованості.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України (постанова від 19.12.2011 року у справі № 6-58цс11) та Верховного Суду (постанова від 03.07.2018 року у справі № 521/940/17, постанова від 15.08.2019 року у справі № 674/24/17, тощо) нормативне регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 р. у справі №200/2144/24 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 р. у справі №200/2144/24 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 19 вересня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко