Справа № 280/5449/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5449/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Сафронової С.В., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу виконавчого комітету Запорізької міської ради на ухвалу про забезпечення позову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року (суддя Бойченко Ю.П.) в справі №280/5449/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, поданою до подання позовної заяви, в якій просили зупинити дію наступних рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04 червня 2024 року:

№ 370/13 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: просп. Соборний, 184 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0174);

№ 370/14 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0175);

№ 370/15 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адрееею: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0176);

№ 370/16 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0177);

№ 370/17 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0178);

№ 370/18 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0179);

№ 370/19 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0180);

№ 370/20 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0181);

№ 370/21 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0182);

№ 370/22 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0183).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року заява задоволена.

Зупинено дію рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради, а саме:

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/13 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0174);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/14 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0175);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/15 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адрееею: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0176);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/16 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0177);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/17 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0178);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/18 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0179);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/19 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0180);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/20 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0181);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/21 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0182);

рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.2024 № 370/22 Про усунення наслідків порушень Типових правил благоустрою території населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі акту обстеження території від 31.05.2024 №0183), до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/5449/24.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу про забезпечення позову з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, скасувати заходи забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджені докази наявності у позивачів права власності на об`єкти, не обґрунтовувано, в чому полягає неможливість захисту порушених прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, реальності загрози невиконання чи утруднення виконання рішення в справі.

Вважає, що рішення виконкому, які оскаржують позивачі, не є очевидно протиправними.

Судом першої інстанції не розглянуто застосування заходів зустрічного забезпечення позову, що передбачено ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Звертає увагу на постанову Верховного Суду від 18 серпня 2023 року в справі № 280/1558/23 в аналогічних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просять залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мають намір оскаржити до суду рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради, якими передбачено звільнення об`єкту благоустрою від об`єктів, належних заявникам, шляхом демонтажу та транспортування до місця зберігання, а витрати на демонтаж та/або транспортування і зберігання об`єкта несе його власник (п. 16 спірних рішень), тобто спірні рішення передбачають не лише демонтаж об`єктів, власниками яких є заявники, а також покладають на них витрати на такий демонтаж та зберігання тимчасових споруд, що свідчить про наявність обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за захистом яких вони мають намір звернутися до суду.

Суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є орендарями земельної ділянки, право оренди виникло на підставі договору оренди землі, укладеному 29 грудня 2016 року із Запорізькою міською радою, № 00696.

На орендованій земельній ділянці заявниками зведені тимчасові споруди.

На підставі актів обстеження території від 31 травня 2024 року виконкомом Запорізької міської ради прийняті рішення про усунення наслідків порушень правил благоустрою території міста шляхом демонтажу металевої конструкції для провадження підприємницької діяльності.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2024 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Видами забезпечення позову за приписами частини першої статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною третьою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5).

За своєю суттю інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

Верховним Судом в постанові від 18 серпня 2023 року в справі № 280/1558/23 висловлено наступний правовий висновок:

«... прийняття судового рішення про забезпечення позову є доцільним та можливим лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача (заявника) або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.06.2023 у справі № 640/20708/22.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 420/6907/20, від 13.05.2021 у справі № 420/2719/20, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20, від 01.06.2022 у справі № 580/5656/21 та від 21.03.2023 у справі № 460/9602/20.

звертаючись до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову, заявник не навів достатніх доводів та не надав доказів, які б вказували на існування реальної небезпеки заподіянню шкоди його правам, свободам та інтересам, що унеможливлює захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Крім того, перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваного рішення та дій відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову не можна вважати обґрунтованими.

Так, зі змісту оскаржуваних судових рішень про забезпечення позову не вбачається, що суди належним чином обґрунтували мотиви, з яких вони дійшли висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що ні позивачем, ні судами попередніх інстанцій не зазначено, в чому полягає неможливість захисту порушених прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, щодо посилання позивача на ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів без вжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову, Верховний Суд звертає увагу, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше. Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте Суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є беззаперечними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.».

Застосовуючи приведені висновки Верховного Суду до спірних в цій справі правовідносин відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд зазначає, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову, заявники не навели достатніх доводів та не надали доказів, які б вказували на існування реальної небезпеки заподіянню шкоди їх правам, свободам та інтересам, що унеможливлює захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Крім того, перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваного рішення та дій відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову належним чином не обґрунтовані, судом першої інстанції не приведено мотивів, за якими суд першої інстанції дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Судом першої інстанції не зазначено, в чому полягає неможливість захисту порушених прав, свобод та інтересів позивачів без вжиття таких заходів, не мотивовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Стосовно посилання позивачів на ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів без вжиття запропонованих ними заходів забезпечення позову суд вказує, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат тощо, а негативний вплив на позивачів оскаржених рішень, навіть у разі доведення наявності такого негативного впливу, чого в цьому випадку немає, не є беззаперечною підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Відтак, суд доходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга задовольняється судом частково з тих підстав, що вимогами апелянта є скасування заходів забезпечення позову, тоді як суд, скасувавши ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, ухвалює нове рішення по суті заяви позивачів про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Запорізької міської ради на ухвалу про забезпечення позову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року в справі № 280/5449/24 задовольнити частково.

Ухвалу про забезпечення позову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року в справі № 280/5449/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 18 вересня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Сафронова

суддя В.Є. Чередниченко