Справа № 500/4363/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4363/24

19 вересня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії від 01.03.2024 №1586/03-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи зазначені в трудовій книжці з 09.06.1986 по 12.02.2003.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.03.2024 №1586/03-16 відмовлено позивачу в підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003, у зв`язку із тим, що позивачем не надано на розгляд Комісії документів на підтвердження зайнятості на етапах технологічного процесу, які передбачені Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Також не представлено документів про проведення чергової атестації робочих місць на підприємстві

Позивач вважає відмову Пенсійного фонду в підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003 протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, з клопотанням про продовження процесуального строку для його подання не звертався.

Інших заяв, в тому числі по суті справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 29.08.2024 продовжено процесуальний строк розгляду справи на 15 днів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

За результатами розгляду заяви рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.03.2024 №1586/03-16 відмовлено позивачу в підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003.

Відповідно до вказаного рішення комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 в підтвердженні пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003. Підставою для відмови слугувало те, що позивачем не представлено на розгляд комісії документів для підтвердження зайнятості на етапах технологічного процесу, які передбачені Списками виробництв, робіт і професій, зайнятись яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач вважаючи рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Постанова № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17, 31.07.2018 по адміністративній справі № 486/1080/16-а, від 31.07.2018 по адміністративній справі № 235/1112/17 висловив правову позицію про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, 2 саме записами у трудовій книжці.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжки та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, підприємством, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Судом встановлено, відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (арк.справи 8-12) у спірний період:

згідно запису №2 23.12.1983 позивача прийнято учнем крановщика козлових кранів у Бучацьке виробниче об`єднання металовиробів (наказ №186 від 23.12.1985);

згідно запису №3 від 09.06.1986 позивачу присвоєно 2 розряд крановщика мостового або козлового крана (наказ №245 від 09.06.1986).

згідно запису №4 переведений в ливарний цех Бучацького філіалу крановщиком мостового крана по 2 розряду (наказ від 09.06.1986);

згідно запису №4 присвоєно 3 розряд крановщика мостового крана (наказ Бучацького філіалу Бучацького ВОМ від 31.12.1987 №156);

згідно запису №6 від 01.03.1988 присвоєно 2 розряд машиніста крана;

згідно запису №8 від 02.01.1989 на підставі наказу МПП УССР від 06.10.1988 №143 і наказу Тернопільського виробничого об`єднання «Надзбруччя» №29 від 5.12.1988, Бучацьке виробниче об`єднання металевих виробів перейменовано в Бучацький завод «Астрон»;

згідно запису №9 від 30.12.1992 на основі Тернопільського виробничого об`єднання «Надзбруччя» №83 від 30.12.1992, «Про реорганізацію Бучацького заводу «Астрон», утворено завод «Квант»;

згідно запису №10 03.10.1994 переведений шихтувальником по 2 розряду в чавунно-ливарний цех;

згідно запису №11 12.02.2003 звільнено з роботи по ст.40 п.1 КЗпП України в зв`язку з скороченням чисельності (наказ від 12.02.2003 №4).

Так відповідно, у трудовій книжці позивача містить записи про те, що Бучацьке виробниче об`єднання металовиробів в грудні 1988 року перейменовано на Бучацький завод «Астрон», який на основі наказу Тернопільського виробничого об`єднання «Надзбруччя» від 30.12.1992 №83 реорганізовано в завод «Квант».

Згідно довідки ТОВ «Астрон» про реорганізацію підприємства від 27.06.2023 №44, «В січні 1974 року на базі Бучацького ливарно-механічного заводу згідно рішення Тернопільського облвиконкому №599 від 29.12.1973 і наказ МШП УРСР №8 від 10.01.1974 року створено виробниче об`єднання металовиробів. Бучацьке виробниче об`єднання металовиробів в грудні 1988 року згідно наказу МПП УРСР від 06.10.1988 року №143 перейменовано на Бучацький завод «Астрон». Згідно наказу №970 від 30.12.1992 по Бучацькому заводу «Астрон» ЗАТ «Астрон» являється правонаступником таких виробничих підрозділів: модульний цех, інструментальна дільниця, експериментальна дільниця, будівельна бригада, транспортна дільниця, механічний цех №1. 21 лютого 1995 року Установчими зборами акціонерів Бучацького заводу «Астрон» прийнято рішення про створення ЗАТ (Закрите акціонерне товариство) «Астрон».

На підтвердження спірного періоду трудової діяльності позивачем також надано архівні довідки видані Архівним відділом №2 Чортківської районної військової адміністрації, які містять витяги із наказів Бучацького виробничого об`єднання металовиробів та Бучацького заводу «Квант»:

згідно наказу №186 по Бучацькому виробничому об`єднанню металовиробів від 23.12.1985, ОСОБА_1 прийнято учнем крановщика козлових кранів з 23 12 1985 року. За час навчання оплата праці стипендія;

згідно Наказу Бучацького філіалу Бучацького ВОМ від 31.12.1987 №156, на підставі рішення кваліфікаційної комісії протоколу №32 від 31.12.1987р. присвоєно ОСОБА_1 - 3 розряд крановщика мостового крана;

згідно наказу Бучацького заводу «Квант» від 01.06.1994 №139, ОСОБА_1 машиністу крана ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 01.06.94р. по 15.06.1994.

згідно Наказу Бучацького заводу «Квант» від 03.10.1994 №53, ОСОБА_1 - машиніста крана чавунно-ливарного цеху переведено за його згодою шихтовиком по 2-му розряду чавунно-ливарного цеху 03.10.94р.;

згідно Наказу Бучацького заводу «Квант» від 03.11.1997 №189, ОСОБА_1 машиністу крана ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 03.11.97р. по 01.12.1997;

згідно Наказу Бучацького заводу «Квант» від 31.08.1998 №144, ОСОБА_1 шихтовщику ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 31.03.1998р. по 30.09.1998;

згідно Наказу Бучацького заводу «Квант» від 28.05.2000 №43, ОСОБА_1 вагранщику ЧЛЦ надано відпустку без збереження заробітної плати з 02.06.2000р. по 30.06.2000;

згідно Наказу Бучацького заводу «Квант» від 12.02.2003 №4, ОСОБА_1 - шихтовщика чавунно ливарного цеху звільнено з роботи по ст.40 п.1 КЗпП України в зв`язку з скороченням чисельності з 12.02.2003 з виплатою допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача у спірних періодах, на посадах передбачених Списком №2, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, зауважень до записів у трудовій книжці, їх неточності чи відсутності відповідачем у рішенні не зазначено.

Доводи відповідача в оскаржуваному рішенні щодо нечитабельності копії особової картки форми П-2 ОСОБА_2 та незазначення у ній в окремих періодах займаної посади спростовують наявними та дійсними записами трудової книжки позивача в спірний період, оскільки за правилами визначеними Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, в розділі XIV «Оброблення металу» ливарне виробництво передбачені посади:

- машиністи кранів (кранівники) зайняті на шихтовому дворі;

- машиністи кранів (кранівники) зайняті у формувальних, стрижньових, землепідготовчих, обрубувальних та очисних відділеннях;

- шихтувальники, зайняті на роботах на шихтувальному дворі.

Таким чином, досліджені судом докази засвідчать, що в спірні періоди роботи позивач працював на роботах, які віднесені до Списку №2 Розділу XIV «Обробка металу», позицією 14.1а.

Що стосується документів про підтвердження атестації робочих місць, відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці.

При цьому законодавець поклав відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, організацій.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 або № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

У той же час, працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Виходячи з викладеного, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У спірному випадку, згідно із записами к трудової книжки, позивач у період з 09.06.1986 по 12.02.2003 працював на посаді, яка дає право на пільгову пенсію за Списком № 2. Це також підтверджується відповідними довідками, які надані до суду та які долучалися позивачем разом із заявою про призначення пенсії.

Разом з тим, наведені відповідачем мотиви щодо не зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача за Списком № 2 у силу встановлених обставин та правової позиції Великої Палати Верховного Суду є протиправними, оскільки в трудовій книжці останнього наявні усі необхідні відомості, які визначають його право на зарахування вказаних періодів саме до пільгового стажу за Списком № 2.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскаржуване рішення відповідача від 01.03.2024 №1586/03-16, прийняте без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, є протиправним, а отже підлягає скасуванню, відповідно необхідно зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 09.06.1986 по 12.02.2003 до пільгового стажу та повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.03.2024 №1586/03-16 про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні пільгового стажу роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду роботи з 09.06.1986 по 12.02.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 );

Головуючий суддя Мірінович У.А.