Справа № 640/5183/20
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року Київ № 640/5183/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., за участю секретаря судового засідання Ягельської А.О.,

представника позивача: Розмоша В.І.,

представника відповідача: Толочка Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішень,

в и р і ш и в:

У березні 2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС у м. Києві, ДПС, податковий орган).

Просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.09.2019 № , № , № , № , від 19.09.2019 № , рішення про застосування штрафних санкцій від 17.09.2019 № , № , від 13.11.2019 № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 № Ф-023 і від 10.12.2019 № Ф-40786-10.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 19.09.2019 № , від 17.09.2019 № , № , № , № .

Визнано протиправними та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій від 17.09.2019 № та № .

Визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 № Ф-023 та від 10.12.2019 № Ф-40786-10. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.02.2024, касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України, задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 скасовано в частині задоволення позовних вимог, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 залишено без змін.

Ухвалою від 07.03.2024 справу прийнято до провадження суддею Скрипкою І.М., вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

12.04.2024 винесено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14.05.2024.

14.05.2024 розпочато підготовче засідання, у якому до 13.06.2024 оголошено перерву у зв`язку з необхідністю витребування нових доказів.

13.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.08.2024.

20.08.2024 розпочато розгляд справи по суті, у якому було оголошено перерву у зв`язку із необхідністю витребування у відповідача додаткових доказів, а також задоволенням клопотання представника позивача про виклик свідка.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що не отримувала наказу, повідомлення і направлень на проведення перевірки, що позбавило її права на своєчасне ознайомлення із такими документами, а також на подання пояснень і документів. Також вказала на неотримання і акта перевірки, що унеможливило подання заперечення на такий документ. Звертала увагу, що сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника і дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення. Наголошувала, що у період, який підлягав перевірці, ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування (3 група), що контролюючим органом взагалі залишено поза увагою; при цьому така обставина нівелює висновки акта перевірки про те, що вона повинна була нарахувати і сплатити податок на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість, інші податки і збори, окрім єдиного податку та єдиного соціального внеску. Підкреслювала, що жодних актів документальних перевірок, за наслідком яких контролюючим органом приймалися рішення про анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку, не складалося.

У зв`язку із цим, просила задовольнити позов.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Зазначали, що за наслідками перевірки позивача констатовано заниження сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску та податку на додану вартість, що підлягали сплаті до бюджету за фактами отримання останньою сум доходів від здійснення підприємницької діяльності. Такі порушення обґрунтовані перебуванням ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування в 2015, 2016 та 2017 роках. Крім того, звертали увагу на неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи, звітів про нараховані суми єдиного внеску, та нереєстрацію платником податку на додану вартість.

У відповіді на відзив представник позивача наголошував на тому, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності. Вказав, що податковий орган не спростував перебування ОСОБА_1 у період, який підлягав перевірці, на спрощеній системі оподаткування. Також звертали увагу, що неподання документів на підтвердження понесення витрат мало місце у зв`язку із неотриманням наказу і повідомлення про проведення перевірки, у той час як платник податку повинен бути ознайомлений з ними до початку перевірки.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Вказав, що донарахування грошових зобов`язань позивачу здійснено у зв`язку з твердженням про перебування на загальній системі оподаткування, що не відповідає дійсності. При цьому, звертав увагу на прийнятті податковим органом декларацій платника єдиного податку за спірний період, так само і проведення зарахувань сплачених сум єдиного податку. Звертав увагу на відсутність оригіналу заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування, а також на тому, що у роздрукованому примірнику заяви із інформаційної системи ДПС датою реєстрації заяви вказано 31.03.2015, а датою подання 01.04.2015. Наголошував і на незабезпеченні права ОСОБА_1 на ознайомлення із наказом і повідомленням про проведення перевірки. Пояснив, що позивач забезпечила належне отримання поштової кореспонденції. Вказав на початок проведення перевірки задовго до отримання повідомлення про невручення поштового відправлення. Також підкреслював наявність у позивача первинних документів та документів, які підтверджують витрати у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності, що не досліджувалися у ході перевірки через незабезпечення права платника на подання таких документів.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вказав про виконання податковим органом обов`язку із повідомлення про проведення перевірки. Пояснив, що відомості про перехід на загальну систему оподаткування ОСОБА_1 містилися у внутрішніх інформаційних ресурсах податкового органу, зокрема ІКС «Податковий блок», тому і були враховані при проведенні перевірки.

У постанові від 15.02.2024 у цій справі Верховний Суд, скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, звернув увагу, що судам варто було встановити чи забезпечив контролюючий орган завчасне надіслання повідомлення та наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивачу; а також, що доречним було з`ясувати, через які обставини надіслана відповідачем кореспонденція не була отримана платником, чи були такі обставини поважними, чи дотримався позивач обов`язку добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи та матеріали, допитавши свідка, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 28.11.2012, взята на облік у контролюючому органі 29.11.2012, фактичне місцезнаходження (місце проживання): АДРЕСА_1 . Основним видом її економічної діяльності було 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

27.06.2019 відповідачем прийнято наказ за №8814 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » (т.1 а.с.23,96). Так, вирішено провести документальну позапланову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2015 по 31.12.2017, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за той самий період. Дата початку перевірки - 15.07.2019, тривалість 5-ть робочих днів.

Підставами для проведення перевірки вказано доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 26.06.2019 №4451/26-15-42-03-28 та положення підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу.

01.07.2019 оформлено повідомлення про проведення перевірки (т.1 а.с.97).

Відповідачем подано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованого листа №969 на адресу зареєстрованого місця проживання (податкову адресу) ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (т.1 а.с.98-100). Зазначене поштове відправлення повернулось 03.08.2019 до контролюючого органу неврученим з причини закінчення строку зберігання.

У період з 15.07.2019 по 19.07.2019 посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.04.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за цей же період.

За результатами перевірки складено акт від 26.07.2019 №1810/26-15-42-03-30/ (т.1 а.с.27-45).

Суд звертає увагу, що рекомендоване повідомлення про повернення поштового відправлення із наказом про перевірку і повідомленням повернуте лише 03.08.2019, а перевірку проведено 15.07.2019 по 19.07.2019.

За висновками акта перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 526 419,71 грн. (у тому числі за 2015 рік - 132 857,39 грн., за 2016 рік - 192 054,23 грн., за 2017 рік - 201 508,09 грн.);

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5, пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку із неподанням податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015, 2016 і 2017 роки;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження та несплати військового збору у загальній сумі 43 172,24 грн. (у тому числі за 2015 рік - 10 375,38 грн., за 2016 рік - 16 004,52 грн., за 201 рік - 16 792,34 грн.);

- абзацу 3 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до ненарахування та несплати суми єдиного внеску (що мав бути нарахований з чистого оподатковуваного доходу) у розмірі 264 658,20 грн. (з них за 2015 рік - 68 440,20 грн., за 2016 рік - 94 941 грн., за 2017 рік - 101 277 грн.);

- підпункту 4 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», - через несвоєчасне подання звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску за 2015, 2016 і 2017 роки;

- підпункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187, пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України через невизначення суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету усього на суму 296 504 грн. (з них за вересень 2016 року - 18 643 грн., за жовтень 2016 року - 18 156 грн., за листопад 2016 року - 17 861 грн., за грудень 2016 року - 17 947 грн., за січень 2017 року - 19 034 грн., за лютий 2017 року - 18 956 грн., за березень 2017 року - 19 026 грн., за квітень 2017 року - 18 915 грн., за травень 2017 року - 18 566 грн., за червень 2017 року - 18 417 грн., за липень 2017 року - 18 212 грн., за серпень 2017 року - 18 098 грн., за вересень 2017 року - 18 168 грн., за жовтень 2017 року - 18 963 грн., за листопад 2017 року - 18 874 грн., за грудень 2017 року - 18 938 грн.);

- пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пунктів 85.2, 85.8 статті 85 Податкового кодексу України, - у зв`язку ненаданням до перевірки первинних документів, які пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Підставами для таких висновків стало твердження про здійснення господарської діяльність позивачем за адресою: АДРЕСА_1 щодо надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна без сплати податків і зборів, які відповідають перебуванню платника на загальній системі оподаткування. Також стверджено відсутність документів, підтверджуючих понесення витрат при здійсненні господарської діяльності.

Примірник акта перевірки надсилався за цією ж адресою з рекомендованим поштовим відправленням №409. 31.08.2019 останнє повернуте відповідачу неврученим з причини спливу встановленого строку зберігання.

На підставі названого вище акта прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2019 форми «Р», яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 370 630 грн.: за основним платежем - 296 504 грн., за штрафними санкціями - 74 126 грн. (т.1 а.с.56);

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2019 форми «Р», яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 658 204,65 грн.: за основним платежем - 526 419,71 грн. і за штрафними санкціями - 131 604,94 грн. (т.1 а.с.57);

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2019 форми «ПС», яким нараховані штрафні санкції у сумі 510 грн. у зв`язку з неподанням податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015, 2016 і 2017 роки (т.1 а.с.58);

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2019 форми «Р», яким нараховано військовий збір у сумі 53 965,31 грн.: за основним платежем - 43 172,24 грн., за штрафними санкціями - 10 793,07 грн. (т.1 а.с.59);

- податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2019 форми «ПС», яким нараховані штрафні санкції у сумі 510 грн. у зв`язку з неподанням до перевірки документів, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності (т.1 а.с.60);

- рішення № від 17.09.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску і донараховано штрафні санкції у розмірі 76 113,78 грн. (т.2 а.с.108);

- рішення № від 17.09.2019 про застосування штрафних санкцій у розмірі 510 грн. за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (т. 1 а.с.61);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 №Ф-23 з єдиного внеску в розмірі 264 658,20 грн. (т.1 а.с.62);

Такі рішення і вимога надсилалися рекомендованим поштовим відправленням 776 на податкову адресу ОСОБА_1 та 23.11.2019 повернулися неврученими з причини спливу встановленого строку зберігання (т.1 а.с.63-64).

Крім того, 10.12.2019 податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-40786-10, за змістом якої сума боргу по сплаті єдиного внеску станом на 30.11.2019 становила вже 334 855,56 грн. (у тому числі недоїмка - 258 231,78 грн., штрафи - 76 623,78 грн.). ОСОБА_1 пояснила, що отримала таку вимогу - 17.12.2019.

Стосовно решти рішень, вони були отримані позивачем після направлення адвокатського запиту від 10.01.2020.

Так, під час проведення перевірки податковий орган виходив із того, що ОСОБА_1 була зареєстрована платником єдиного податку лише з 28.11.2012 по 02.04.2015, а також з 01.07.2018, а у період, який перевірявся, перебувала на загальній системі оподаткування.

Судом неодноразово, як ухвалою про прийняття справи до провадження, так і протокольними ухвалами у судових засіданнях витребовувалися у відповідача докази наявності підстав для анулювання реєстрації платником єдиного податку позивача, зокрема оригінал заяви ОСОБА_1 про відмову від спрощеної системи оподаткування. Такі докази витребовувалися і Окружним адміністративним судом м. Києва при первинному розгляді цієї справи. У той же час, такі документи до суду подані не були.

Так, податковим органом зазначалось про наявність заяви ОСОБА_1 про відмову від спрощеної системи оподаткування, у зв`язку з чим вона неодноразового витребовувалася у ДПС.

Одним із представників відповідача у підготовчому судовому засіданні вказувалось на відсутність у податкового органу такої заяви.

У подальшому, податковий орган надавав витяг з інформаційної системи «Податковий блок», а саме - документ під назвою «Заява про застосування спрощеної системи оподаткування» від 01.04.2015, зареєстрована у органі ДПС 31.03.2015, де у графі «Відмова від спрощеної системи оподаткування» вказано дату 02.04.2015.

Позивач заперечувала подання заяви про відмову від спрощеної системи оподаткування.

Як вже зазначалося вище, незважаючи на багаторазове витребування оригіналу такої заяви або ж інших доказів наявності підстав переходу на загальну систему оподаткування ОСОБА_1 - податковим органом не надано.

Також, як вбачається з матеріалів справи і підтверджується відповідачем, ОСОБА_1 за період, який перевірявся у досліджуваному випадку, подавала наступні декларації платника єдиного податку - фізичної особи (т.3 а.с.13-14,122,126-147,149,163-164,65-93 т.4 а.с.222-229):

- за 2015 рік - квартальну від 06.05.2015 №, піврічну від 04.08.2015 №, за 3 квартали від 19.10.2015 №, річну від 08.02.2016 №;

- за 2016 рік - квартальну від 25.04.2016 №, піврічну від 08.08.2016 №, за 3 квартали від 24.10.2016 №, річну від 12.01.2017 №);

- за 2017 рік - піврічну від 07.07.2017 №.

Докази неприйняття таких документів податкової звітності податковим органом - відсутні. У той же час, наявні квитанції №2 про прийняття таких документів. На підтвердження сплати єдиного податку надані копії платіжних документів та відповідь ГУ ДПС про те, що ОСОБА_1 у 2015 році сплачено 15648,92 грн. єдиного податку з фізичних осіб, у 2016 році - 22630,78 грн., у 2017 році - 27744,77 грн., у 2018 році - 86249,20 грн.(т.3 а.с.156-159).

У той же час, у акті перевірки зазначалося, що згідно відомостей з бази даних ДРФО та документів (договори, акти виконаних робіт, платіжні документів), що були отримані від ПАТ «СЕБ Корпоративний банк» стало відомо про отримання позивачем від такого банку в 2015 - 2017 роках сум доходів за надання послуг оренди нерухомого майна, а саме: за 2015 рік - у загальній сумі 897 437,69 грн. (при цьому, з них за період з 01.04.2015 по 31.12.2015 - у сумі 691 691,98 грн.), за 2016 рік - у загальній сумі 1 066 967,94 грн., за 2017 рік - у загальній сум 1 119 489,40 грн.

Тут же вказувалося, що за перераховані звітні періоди (роки) фізична особа-підприємець податкові декларації про майновий стан та доходи до органу ДФС не подавала. Також підприємцем до перевірки не були подані первинні документи, які б засвідчували факти понесення позивачем витрат у зв`язку з отриманими доходами, а тому було констатовано відсутність таких первинних документів та заниження чистого оподатковуваного доходу на 2 878 149,32 грн. (в т.ч. за 2015 рік - 691 691,98 грн., за 2016 рік - 1 066 967,94 грн., за 2017 рік - 1 119 489,40 грн.).

Крім того, визначено та донараховано суми податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період: за 2015 рік - у розмірі 132 857,39 грн., за 2016 рік - 192 054,23 грн., за 2017 рік - 201 508,09 грн.

У зв`язку з викладеним, встановлено і ненарахування на занижену суму чистого оподаткованого доходу (2 878 149,32 грн.) та, відповідно, несплату до бюджету (фонду) військового збору (всього на загальну суму 43 172,24 грн., з них за 2015 рік - 10375,38 грн., за 2016 рік - 16 004,52 грн., за 2017 рік - 16 792,34 грн.), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (всього на загальну суму 264 658,20 грн., з них за 2015 рік - 68 440,20 грн., за 2016 рік - 94 941 грн., за 2017 рік - 101 277 грн.), неподання підприємцем звітів про суми нарахованого єдиного внеску за 2015, 2016 і 2017 роки.

Також під час перевірки констатовано і необхідність реєстрації позивача платником податку на додану вартість через перевищення загальної суми від здійснення операцій з надання в оренду нерухомого майна протягом 12-ти місяців 1 000000 грн. (без урахування ПДВ). Тому було визначено базу оподаткування з податку на додану вартість за період з 11.08.2016 по 31.12.2017 у сумі 1482 521,71 грн., та визначено податкові зобов`язання з такого податку у загальній сумі 296 504 грн.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 (орендодавець) із Публічним акціонерним товариством «Себ корпоративний банк» (орендар) укладалися договір №4 від 31.12.2015 (т.1 а.с.119-122) та договір №3 від 17.12.2012 (т. 1 а.с.149-156), предметом яких було надання в оренду житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 .

Стосовно виконання такого договору відповідачем подані акти здачі-прийому виконаних робіт (т.1 а.с.123-133, 157-175) та платіжні доручення про перерахунок коштів за оренду ОСОБА_1 (т.1 а.с.134-146,176-210).

У свою чергу, позивачем, на підтвердження здійснення витрат, подані:

- видаткові накладні (т.2 а.с.10-12,22,24-26,28,31,34,36);

- рахунки-фактури (т.2 а.с.13,16-21,23,30,33,35

- акти здачі-прийняття робіт/наданих послуг (т.2 а.с.14-15,27,29,32,37);

- примірники квитанцій, фіскальних чеків, рахунків на оплату комунальних послуг (т.2 а.с.38-199);

Також подано засвідчену копію книги обліку доходів ФОП ОСОБА_1 (т.3 а.с.95-100).

Стосовно отримання кореспонденції.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 . Так, свідок повідомив, що проживав у будинку АДРЕСА_3 з 2000 по 2024 роки та був особою, відповідальною за адміністративно-господарську діяльність під`їзду, де розташована, зокрема і квартира АДРЕСА_4 , фактично здійснював функції голови об`єднання співвласників багатоквартирного будинку на безоплатній основі у спірний період. Зазначав, що із ОСОБА_1 перебував у звичайних сусідських відносинах, підтверджував факт її проживання у названому будинку. Вказав, що приймання кореспонденції мешканцями відповідного під`їзду здійснювалося через консьєржа, саме останнім листоношами передавалась кореспонденція і розкладалася поквартирно, при цьому, листоноші мали доступ і до поштових скриньок. Наголошував на належному виконання обов`язків консьєржами по прийманню, зберіганню і передачі кореспонденції мешканцям. Повідомив і факти неотримання свідком направленої йому кореспонденції як від оператора поштового зв`язку «Укрпошта», так і від інших операторів. Також зазначав, що бачив неодноразово передачу ОСОБА_1 поштової кореспонденції консьєржами.

Позивач пояснила, що при своїй державній реєстрації нею вказано номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ), відомості про що зазначені як у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також у реєстраційних даних платника податку, на підтвердження чого подала відповідний витяг (т.4 а.с.113). Також додала лист Приватного акціонерного товариств «Київстар» про те, що телефонний номер НОМЕР_3 обслуговується відповідно до умов письмового договору з контрактним абонентом та зареєстрований за ОСОБА_1 (т.4 а.с.139).

Крім того, ОСОБА_1 вказано, що оператор поштового зв`язку має цілодобовий доступ як до абонентської поштової скриньки позивача, так і до консьєржів; у той же час, з невідомих причин повідомлення про необхідність отримання поштових відправлень консьєржам не залишалися. Додала фотокопії поштових скриньок та під`їзду (т.4 а.с.133-138).

Із відповіді АТ «Укрпошта» від 24.04.2024 (т.4 а.с.115) випливає, що відповідно вимог пункту 77 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі відсутності або несправності абонентської скриньки, невиконання вимог щодо її встановлення, відсутності договору з оператором поштового зв`язку про доставку поштових відправлень, періодичних друкованих видань оператор поштового зв`язку зобов`язаний повідомити користувача послуг поштового зв`язку про свою відмову від доставки адресованих йому поштових відправлень, періодичних друкованих видань. За повідомленням працівників відділення №1 м. Київ з індексом 01001, до зони обслуговування якого входить адреса АДРЕСА_2 , на адресу користувача послуг поштового зв`язку ОСОБА_1 письмове повідомлення про відмову від доставки адресованих поштових відправлень, періодичних друкованих видань не направлялось.

Позивач звертала увагу і на те, що втрата поштової кореспонденції оператором АТ «Укрпошта» не була поодинокою, про що наявні численні повідомлення у засобах масової інформації як користувачів послуг поштового зв`язку, так і АТ «Укрпошта», на підтвердження чого надала фото зображень з повідомлень у мережі інтернет (а.с.117-132).

Суд звертає увагу, що із наданих відповідачем примірників рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення не видно дати здачі оператору поштового зв`язку відповідної кореспонденції до пересилання; жодних доказів, які містять дату такої передачі для відправки - ДПС не надано.

Таким чином, для розв`язання спору необхідним для з`ясування є, по-перше, чи мали місце підстави для зміни системи оподаткування податковим органом стосовно позивача; по-друге, виконання ДПС обов`язку по сповіщенню позивача про проведення перевірки, у тому числі завчасне направлення наказу і повідомлення, а також чи виконано ОСОБА_1 обов`язок добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, а також чи були підстави неотримання відповідних документів поважними.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого (правові норми враховуються у редакції на час виникнення спірних відносин).

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

За положеннями підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

За нормами пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 ПК України).

У відповідності до пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як передбачено пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу).

Підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2014 року № 22 (Методичні рекомендації), встановлено, що з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу II Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення.

Указаним підпунктом Методичних рекомендацій також роз`яснено контролюючому органу, що з метою дотримання вимог Кодексу та прав платників податків доцільно забезпечити завчасне надіслання (вручення) повідомлень про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Як передбачено у пункті 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (Правила №270, у редакції на час виникнення спірних відносин), інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

У відповідності до пункту 99 Правил №270 рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

В об`єкті поштового зв`язку вручаються: прості поштові відправлення, які неможливо вкласти до поштової скриньки; рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому; мішки "M"; поштові відправлення з оголошеною цінністю; посилки; прямі контейнери; поштові відправлення, щодо яких складено відповідний акт (за винятком відправлень "EMS"); поштові перекази; міжнародні поштові відправлення, на які нараховані митні платежі (пункт 102 Правил №270).

За нормами пункту 116 Правил №270 у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику ((пункт 102 Правил №270).

За положеннями пунктів 177.1 і 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються податком на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як закріплено у пункті 177.5 статті177 ПК України такі фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються платником податку самостійно згідно з фактичними даними, зазначеними у Книзі обліку доходів і витрат, кожного календарного кварталу та сплачуються до бюджету до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня і до 20 жовтня). Авансовий платіж за четвертий календарний квартал не розраховується та не сплачується.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

При цьому, фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування.

За правилами пункту 177.9 статті 177 ПК України оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.

Главою 1 розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України визначені правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності пункт 291.2 статті 291 ПК України).

Як передбачено у пункті 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 ПК України).

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку, з них третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (пункт 291.4 статті 291 цього Кодексу).

За положеннями пункту 292.16 статті 292 ПК України право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку.

За змістом пунктів 296.3 статті 296, 295.3, 295.4 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Як закріплено у пункті 293.3 статті 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

За приписами пункту 297.1 статті 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва; 5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Стосовно військового збору, суд зазначає таке.

За правилами пункту 297.2 статті 297 Податкового кодексу нарахування, сплата та подання звітності з податків і зборів інших, ніж зазначені у пункті 297.1 цієї статті, здійснюються платниками єдиного податку в порядку, розмірах та у строки, встановлені цим Кодексом.

За нормами підпунктів 1.1, 1.2 і 1.7 пункту161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 розділу ІV Податкового кодексу, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

При цьому, звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV ПК України не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 статті 165 ПК України.

За положеннями підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб визначений загальний річний оподатковуваний дохід, що дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

У відповідності до підпункту 165.1.36 пункту 165.1 статті 163 Податкового кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

За правилами пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Згідно вимог підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

1) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

3) у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;

4) у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків;

5) у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

6) у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення;

7) у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

8) у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів;

9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Як закріплено у пункті 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

За правилами пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Стосовно рішень про застосування штрафних санкцій та вимог про сплату боргу, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI (Закон №2464-VI).

За визначенням у пункті 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 1 частини другої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У силу вимог пункту 4 частини першої статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За правилами частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується, зокрема: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

За нормами частини восьмої статті 9 Закону України №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (стаття 9 Закону №2464-VI).

Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (пункт 1 частини другої статті 7 Закону №2464-VI).

У відповідності до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За змістом до частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (Інструкція № 449).

Згідно із пунктом 1, 2 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

У пункті 3 розділу VI Інструкції № 449 закріплено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За результатом аналізу з`ясованих у справі обставин у взаємозв`язку із наведеними нормами права, суд приходить до наступних висновків.

Суд констатує, що докази наявності підстави для переходу із спрощеної системи оподаткування на загальну ОСОБА_1 - відсутні.

Податковим органом, незважаючи на чисельні ухвали про витребування оригіналу заяви про відмову від спрощеної системи позивачем (наявність якої стверджувалась ДПС), - не надано. При цьому, витяг із інформаційної системи податкового органу стосовно інформації про таку заяву містить суперечливі дані, зокрема датою реєстрації заяви вказано 31.03.2015, датою подання 01.04.2015.

Позивач заперечує факт подання такої заяви.

При цьому, протягом спірного періоду ОСОБА_1 подавалися податкові декларації зі сплати єдиного податку, такі декларації приймалися податковим органом, що підтверджується дослідженими доказами, також позивачем сплачувалися суми задекларованого податку, доказів їх незарахування - відповідачем не подано.

Усі дії позивача (подання декларацій, сплата єдиного податку) не узгоджуються із доводами податкового органу про подання заяви про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування.

Також судом не встановлено будь-яких інших закріплених Податковим кодексом підстав, які б мали місце, для переходу ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування.

Отже, суд резюмує, що доводи податкового органу про перехід позивача у досліджуваний період на загальну систему оподаткування не знайшли свого підтвердження. У той же час, неспростовними залишилися обставини перебування позивача у такий період саме на спрощеній системі оподаткування.

При цьому, платники єдиного податку - фізичні особи-підприємці, які сплачують єдиний податок не сплачують податок на доходи фізичних осіб. Також позивач, зважаючи на положення пункту 181.1 статті 181 ПК України, не повинна була і реєструватися платником податку на додану вартість і, відповідно, сплачувати такий податок.

Крім того, дохід фізичної особи-підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до Податкового кодексу, не включається до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб - підприємців, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, а тому на такий дохід не нараховується та з нього не сплачується військовий збір.

Враховуючи відсутність факту перебування позивача на загальній системі оподаткування, відсутні і підстави для подання податкових декларацій про майновий стан та доходи.

Отже, підстави для нарахування податкових зобов`язань ОСОБА_1 із податку на доходи фізичних осіб, військового збору, податку на додану вартість, штрафних санкцій за неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи - відсутні.

Тому і нарахування їй відповідними повідомленнями-рішеннями є протиправним, а повідомлення-рішення № від 19.09.2019, № від 17.09.2019, № від 17.09.2019, № від 17.09.2019 (якими і донараховувалися грошові зобов`язання із названих вище податків) підлягають визнанню протиправними і скасуванню.

Стосовно направлення наказу і повідомлення про проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що рекомендоване повідомлення про повернення поштового відправлення із наказом і повідомленням про перевірку було повернуте лише 03.08.2019, а перевірку проведено з 15.07.2019 по 19.07.2019, акт перевірки складено 26.07.2019. Тобто, перевірку розпочато без отримання доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про початок перевірки.

Повернення поштового відправлення мало місце після закінчення перевірки і складання акту за її наслідками.

Таким чином, мало місце порушення положень статтей 78 і 79 Податкового кодексу, оскільки за системного тлумачення їх норм випливає, що право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки виникає у посадових осіб контролюючого органу лише після вручення платнику податків наказу і повідомлення про проведення перевірки, без чого розпочати перевірку податковий орган права не має. При цьому, у разі невручення відправлення платнику, документ вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Таким днем у випадку, який розглядається, є саме 03.08.2019, а перевірку розпочато 15.07.2019.

Також відповідачем не доведено завчасного направлення позивачу відповідних наказу і повідомлення про проведення перевірки, у наданих податковим органом копіях рекомендованих поштових відправлень відсутні дати здачі оператору поштового зв`язку для відправки.

Крім того, суд звертає увагу, що податковий орган був обізнаний про контакти телефонного зв`язку позивача, враховуючи відсутність у його розпорядженні заяви ОСОБА_1 про відмову від спрощеної системи оподаткування, зважаючи на обставини спірних відносин та невідповідність подання такої заяви звичному ходу подій, мав змогу повідомити названому платнику податків про проведення перевірки і засобами телефонного зв`язку, тим більш контактний номер телефону ОСОБА_1 протягом усього часу здійснення нею підприємницької діяльності був незмінним.

Суд враховує і наявність доказів належного забезпечення позивачем отримання поштової кореспонденції за своєю податковою адресою, що було встановлено у ході судового розгляду справи.

У зв`язку із викладеним, суд констатує протиправність проведення перевірки.

Також суд враховує, що первинні документи, які пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності, не надані під час перевірки через незабезпечення прав платника на ознайомлення із наказом про проведення перевірки і незабезпечення реалізації права на їх подання. У той же час, такі документи були надані під час судового розгляду справи. Тому покладені в основу прийняття повідомлення-рішення № від 17.09.2019 висновки про ненадання первинних документів є необґрунтованими, у зв`язку із чим і назване повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Стосовно оскаржуваних рішень про застосування штрафних санкцій і вимог про сплату боргу і донарахувань сум єдиного внеску, то хоча позивач як платник єдиного податку зобов`язана була сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і не подала суду докази такої сплати, однак донарахована під час проведення перевірки відповідна сума обрахована із неправильно визначеної бази нарахування. Крім того, податковим органом не досліджувалося питання визначення належної до сплати суми єдиного внеску позивачем саме як платником єдиного податку. При цьому, суд нагадує і про протиправність проведення перевірки.

За наведеного, позовні вимоги і щодо визнання протиправними і скасування рішень від 17.09.2019 про застосування штрафних санкцій і вимог про сплату боргу також є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Стосовно рішення про застосування штрафних санкцій від 13.11.2019 №, то враховуючи відсутність доказів його існування, у тому числі письмову відповідь ДПС про відсутність у інформаційних базах контролюючого органу відомостей про таке рішення, суд відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У цьому випадку оскаржувані рішення (окрім того, існування якого не підтверджено) не відповідають перерахованим вимогам.

Із урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Як передбачено у частині третій статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як видно з квитанції від 03.03.2020, позивачем сплачено судовий збір у сумі 10510 грн.

Зважаючи на те, що у задоволенні однієї вимоги відмовлено, розмір судового збору за таку вимогу складав 840,80 грн., то понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 9669,20 грн. (10510 - 840,80) підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржувані рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 19.09.2019 № , від 17.09.2019 № , від 17.09.2019 № , від 17.09.2019 № , від 17.09.2019 № .

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій від 17.09.2019 за № та № .

Визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2019 № Ф-023 та від 10.12.2019 № Ф-40786-10.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 9669,20 грн. (дев`ять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного рішення - 19 вересня 2024 р.