Справа № 300/287/24
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/287/24 пров. № А/857/6591/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року (ухвалене головуючим-суддею Боршовським Т.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року представниця ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №14543/03-16 від 19.10.2023 про відмову у проведенні перерахунку його пенсії зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000 та зобов`язати відповідача провести йому обчислення та перерахунок розміру пенсії на підставі заяви від 16.10.2023, з урахуванням довідки №7.4-32 від 19.07.2023 про заробітну плату за 1993-2000 роки, яка була видана ПАТ Авіакомпанія авіалінії України, з 16.10.2023.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано оспорюване рішення та зобов`язано відповідача провести з 01.11.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 16.10.2023, з урахуванням відомостей довідки ПАТ Авіакомпанія авіалінії України №7.4-32 від 19.07.2023. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що з огляду на необхідність підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, в діях ГУПФУ щодо відмови у врахуванні відомостей про заробітну плату до 01.07.2000 протиправні відсутні.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058), що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 08.08.2023.

16.10.2023 позивач звернувся до сервісного центру пенсійного органу за місцем проживання із заявою про перерахунок пенсії (зміна періоду 60 місяців до 01.01.2004), до якої долучив довідку ПАТ Авіакомпанія авіалінії України №7.4-32 від 19.07.2023 про заробітну плату для обчислення пенсії за 1993-2000 роки, За результатом розгляду якої, ГУ ПФУ прийняло оспорюване рішення, яке мотивоване тим, що довідка №7.4-32 від 19.07.2023 не підлягає врахуванню, оскільки не підтверджена первинними документами та відсутній акт перевірки.

Вважаючи протиправним оспорюване рішення, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач необґрунтовано та без відповідної правової підстави відмовив позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням відомостей довідки №7.4-32 від 19.07.2023. Суд дійшов висновку, що оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії 16.10.2023, тобто після 15 числа місяця, а тому її перерахунок мав бути проведений з першого числа наступного місяця, тобто з 01.11.2023, а не з 16.10.2023, як помилково зазначила представниця позивача в позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону, в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком (п.1 ч.1 ст.9 Закону №1058).

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальній страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Згідно дефініції, наведеній у статті 1 Закону №1058, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За змістом ч.1 ст.20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Відповідно до ч.10 ст.20 Закону №1058, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Формула для обчислення розміру пенсії за віком визначена статтею 27 Закону №1058.

Відповідно до частини першої цієї статті розмір пенсії за віком визначається за формулою : П = Зп х Кс, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Отже, на розмір пенсії за віком впливають два показники : 1) заробітна плата (дохід) застрахованої особи, яка визначається відповідно до ст.40 Закону №1058; та 2) коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, який визначається відповідно до ст.25 Закону №1058.

Статтею 40 Закону №1058 визначено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Згідно абз.1, 2 ч.1 ст.40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Відповідно до абз.4, 5 ч.1 ст.40 Закону №1058, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії врегульований нормами ст,44 Закону №1058.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.44 Закону №1058, звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Водночас за змістом ч.3 ст.44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1).

Підпунктом третім пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно п.2.10 розділу ІІ Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Зміст приведених вище норм вказаує на те, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до даних, які містяться у первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 17.03.2015 по справі №21-11а15, Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.02.2018 по справі №358/1179/17, від 10.07.2019 по справі №539/2726/16-а та від 05.03.2020 по справі №539/3234/16-а.

Як видно з матеріалів справи, позивачу було видано довідку ПАТ Авіакомпанія авіалінії України за №7.4-32 від 19.07.2023 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1993 року по травень 2000 року, за змістом якої, сума заробітної плати ОСОБА_1 , яка враховується при обчисленні пенсії за період 1993-05/2000 років, склала 19175,49294 грн з розбивкою помісячно.

При цьому, на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок), довідка видана на підставі первинних документів, а саме : особових рахунків за 1993-05/2000 роки, які знаходяться за адресою : 08301, м. Бориспіль-7, ДП МА Бориспіль.

ПАТ Авіакомпанія авіалінії України не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці.

Також, вищевказана довідка складена за формою, встановленою додатком №1 до Порядку №22-1, містить кутовий штамп та печатку ПАТ Авіакомпанія авіалінії України, підписи голови правління та в.о. головного бухгалтера.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, у разі сумнівів щодо розміру заробітної плати ОСОБА_1 за періоди роботи в ПАТ Авіакомпанія авіалінії України за період із січня 1993 року по травень 2000 року, пенсійний орган мав право та можливість вимагати відповідні документи від цього Товариства, шляхом надсилання запитів про отримання необхідних відомостей, а також здійснити перевірку обґрунтованості видачі довідки, за результатами якої скласти акт, оскільки вчинення таких дій належить до виключних повноважень пенсійного органу.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть слугувати підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при обчисленні позивачу пенсії.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, колегія суддів також враховує, що законодавством з`ясування відповідності розміру заробітної плати, зазначеної в довідці, покладено на орган ПФУ, а відсутність доступу до підприємства не є безумовною підставою для відмови у перерахунку пенсії, оскільки не підтверджує невідповідність інформації, зазначеної у довідці, щодо отриманої позивачем заробітної плати.

Більше того, як вже зазначено вище, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Тобто, при вирішенні питання про призначення (перерахунку) пенсії органи ПФУ наділені широким спектром повноважень для перевірки наданих для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Однак у спірному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів здійснення належної перевірки наданих позивачем документів для перерахунку пенсії. Так, жодних належних, достатніх доказів проведення перевірки інформації щодо сплати страхових внесків ПАТ Авіакомпанія авіалінії України за спірні періоди органом ПФУ не надано, а також не здійснено належної перевірки щодо сум заробітної плати, вказаних у спірній довідці.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає встановлену бездіяльність відповідача щодо вчинення дій по перевірці відомостей, зазначених у поданій позивачем спірній довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, зумовила протиправну поведінку пенсійного органу, яка призвела до незаконної відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позиція пенсійного органу, яка фактично не стосується допущених зловживань зі сторони позивача, призвела до неспівмірних наслідків у вигляді зменшення розміру призначеної йому пенсії.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оспорюваного рішення.

Згідно абз.1, 2 ч.4 ст.45 Закону №1058, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст.46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Отже, з урахуванням наведених вище фактичних обставин справи та правових норм, що регулюють спірні правовідносини, судом першої інстанції правомірно зобов`язано ГУ ПФУ провести з 01.11.2023 перерахунок пенсії позивача за його заявою від 16.10.2023, з урахуванням відомостей, зазначених у довідці ПАТ Авіакомпанія авіалінії України за №7.4-32 від 19.07.2023.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року по справі №300/287/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук