Справа № 487/3382/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 р.м. ОдесаСправа № 487/3382/24

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

17 квітня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови від 10 квітня 2024 року серії БАД № 994243 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент початку руху транспортного засобу пішоходи не почали свій рух через пішохідних перехід, отже в діях позивача відсутні порушення вимог п.п.18.1 ПДР України.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що правопорушення зафіксоване належним способом та підтверджено наданим до суду відеозаписом.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, апелянт наполягає, що позивач перед нерегульованим пішохідним переходом, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, почав проїзд та не надав перевагу у русі пішоходу, який розпочав перехід проїжджої частини у спеціально відведеному для цього місці.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Постановою інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області серія БАД №994243 від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1ст. 122 КУпАП за те, що 10.04.2024 року о 17 год. 13 хв. на перехресті вул. Потьомкінської та Соборної водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Yaris, д.н. НОМЕР_1 на нерегульованому пішохідному переході, на якому перебували пішоходи, не дала дорогу пішоходам, створивши їм перешкоду в русі, чим порушила п.п. 18.1 ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області відеозапису вбачається, що пішохід вступив на пішохідний перехід з лівої частини проїзної частини, в той час як водій ніяким чином не створив перешкоду в русі чи небезпеку пішоходу, який переходив проїжджу частину на нерегульованому пішохідному переході. За таких обставин, суд прийшов висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України Про Національну поліцію, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 18.1. ПДР України установлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Департамент патрульної поліції до відзиву на позовну заяву долучили компакт-диск з результатами фіксації руху транспортного засобу Toyota Yaris, д.н. НОМЕР_1 (а.с.36).

Переглянувши наданий відеозапис, колегія суддів зазначає, що файл «Факт» не відображає початок руху пішоходів з протилежної (лівої від позивача) сторони на момент початку руху транспортного засобу Toyota Yaris, д.н. НОМЕР_1 .

З наданого відеозапису можливо встановити лише зупинку позивача перед нерегульованим пішохідним переходом та надання ним переваги у русі пішоходам, які рухались з правої сторони.

Жодних інших доказів створення ОСОБА_1 першкоди у русі пішоходам відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином матеріали справи не містять доказів, що 10.04.2024 року о 17 год. 13 хв. на перехресті вул. Потьомкінської та Соборної водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Yaris, д.н. НОМЕР_1 на нерегульованому пішохідному переході, на якому перебували пішоходи, не дала дорогу пішоходам, створивши їм перешкоду в русі, чим порушила п.п. 18.1 ПДР України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко