Справа № 320/22549/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2024-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2024 року м. Київ № 320/22549/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Шевченко А.В., розглянувши заяву Білоцерківської міської ради про відвід судді Войтовича І.І., подану в рамках адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Білоцерківської міської ради, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Білоцерківського міського голови № 147-К від 14.03.2024 «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ».

2. Поновити на посаді начальника управління з питань молоді та спорту Білоцерківської міської ради ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Білоцерківську міську раду Київської області увільнити начальника управління з питань молоді та спорту ОСОБА_1 від роботи на час проходження військової служби.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 (суддя Войтович І.І.) позовну заяву залишено без руху .

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 (суддя Войтович І.І.) відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.09.2024 представником Білоцерківської міської ради подано до суду заяву про відвід судді Войтовича І.І. у справі №320/22549/24.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 (суддя Войтович І.І.) у задоволенні заяви відповідача - Білоцерківської міської ради про відвід судді Войтовича І.І. відмовлено.

Передано матеріали справи №320/22549/24 для вирішення питання про відвід судді Войтович І.І. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 19.09.2024 для розгляду даної заяви визначено суддю Шевченко А.В.

Згідно з частиною восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Судом ухвалено здійснити розгляд заяви про відвід судді Войтовича І.І. в порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву про відвід судді, суд виходив з наступного.

Підстави для відводу судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, відповідно до частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до вимог частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи (частина друга статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною четвертою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Частиною дванадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

В обґрунтування заяви зазначено, що суддя не може об`єктивно та неупереджено здійснювати розгляд даної справи, оскільки за результатами розгляду іншої справи № 320/48361/23 суддею не було дотримано норми суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують довіру до суду. Зокрема, заявник вважає, що розглядаючи трудовий спір, суддя здійснив суб`єктивну оцінку доказу, вказавши що дії органу місцевого самоврядування свідчать про її компетанційну невідповідність.

Відповідач вказує, що такі висловлювання продемонстрували прояв неповаги й зневажливого ставлення до учасника процесу, що відповідно може сприйматись стороннім спостерігачем як упереджене ставлення.

Також заявник зазначає, що у зв`язку із допущенням суддею Войтовичем І.І. зневажливої поведінки, 16 серпня 2024 року Білоцерківською міською радою було подано до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу від 16.08.2024 № 2815/01-07 щодо його дій.

Також, посилаючись на Бангалорські принципи поведінки суддів, зазначає, що відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про його упередженість, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у такі неупередженості.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.10.2006, відповідно до яких зазначено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість чи порушення принципу безсторонності.

Суд зауважує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17, від 01.10.2018 в адміністративній справі №9901/673/18 та від 04.10.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заявник посилається на Бангалорські принципи поведінки суддів, зокрема цитує їх пункт 2.5 : «Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді». Відтак, вказує, що в даному випадку у стороннього спостерігача могли б виникнути такі сумніви.

Разом з тим, нижче, під пунктом 2.5 вказаних Бангалорські принципів поведінки суддів, наведені приклади таких випадків:

a) У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі якісь докази чи факти, що мають відношення до справи, що розглядається;

b) Раніше при розгляді цього ж предмета спору суддя виступав в якості адвоката чи долучався до справи в якості важливого свідка;

c) Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні по відповідній справі.

Відтак, виходячи з аналізу зазначених пунктів, суд не вбачає наявності жодної із вказаних вище підстав.

Суд зауважує, що жодних доказів, які б відповідали вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, та підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості складу суду при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів клопотання про відвід не вбачається, а отже доводи побудовані лише на суб`єктивних припущеннях заявника щодо зневажливого ставлення судді і неупередженості.

При цьому, суд констатує, що факт звернення до Вищої ради правосуддя, про яке зазначає у заяві Білоцерківська міська рада, не є достатньою та обґрунтованою підставою для відводу судді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви заявника та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви Білоцерківської міської ради про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Войтовича І.І. від розгляду справи № 320/22549/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Шевченко А.В.